Справа № 263/2952/16-ц
Провадження № 6/263/63/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Соловйова О.Л., при секретарі Лопатнюк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про примусове проникнення до житла боржника чи іншого володіння особи, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, за адресою: вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1 до виконання зобовязань, покладених на нього за виконавчим листом №263/2952/16-ц. В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Центральному ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області знаходиться виконавче провадження № 52745837 з виконання виконавчого листа № 263/2952/16-ц, виданого 29.09.2016 Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики від 19.05.2013 в розмірі 49517,11 гривень, суми моральної шкоди в розмірі 5000,00 гривень, а всього 54517,11 гривень. Рішення суду боржником не виконується, на виклики державного виконавця боржник до відділу не зявляється, рухоме та нерухоме майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє, відкритих рахунків у банківських установах та інших джерел доходів боржника не виявлено. Крім того, ОСОБА_2 не виконується виконавчий документ з примусового виконання судового наказу № 263/9275/17 від 01.08.2017 про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини з усіх видів його доходів (заробітку). Вказані дії свідчать про ухилення боржником від виконання рішення суду.

Відповідно до ст.439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

У вказаному поданні зазначено, що останнє погоджене з заступником начальника відділу Центрального ВДВС м. Маріуполь ОСОБА_6

Відповідно до п. 5.23 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затв. наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, погодження проектів документів оформляється грифом. Гриф погодження ставиться нижче підпису на лицьовому боці останнього аркуша проекту документа і включає в себе слово "ПОГОДЖЕНО" (без лапок), найменування посади особи (включаючи найменування установи), з якою погоджується проект документа, особистий підпис, ініціали, прізвище та дату погодження.

Натомість у поданні державного виконавця гриф погодження оформлений з порушенням наведених вимог діловодства.

Відповідно до п. 5.31 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затв. наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, під час виготовлення копії документів виконавчого провадження текст документа відтворюється повністю, включаючи елементи бланка, і засвідчується підписом посадової особи, яка підтверджує відповідність копії оригіналу; відмітка "Копія" зазначається у верхній правій частині лицьового боку першого аркуша документа; напис про засвідчення документа складається із слів "Згідно з оригіналом", найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту "Підпис".

До подання про примусове проникнення до житла боржника додані копії документів виконавчого провадження, які не відповідають наведеним приписам Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, не містять найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

З поданого до суду державним виконавцем подання та матеріалів доданих до нього встановлено, що на виконанні у Центральному ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області знаходиться виконавче провадження № 52745837 з виконання виконавчого листа № 263/2952/16-ц, виданого 29.09.2016 Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики від 19.05.2013 в розмірі 49517,11 гривень, суми моральної шкоди в розмірі 5000,00 гривень, а всього 54517,11 гривень. Станом на 14.02.2019 рішення суду залишається не виконаним.

Крім того, боржником ОСОБА_2 також не виконується судовий наказ № 263/9275/17 від 01.08.2017 про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини з усіх видів його доходів (заробітку).

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Суд, звертає увагу на те, що в матеріалах подання відсутні достовірні докази отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження, крім того постанова про відкриття виконавчого провадження взагалі не додана до подання.

Відповідно до актів державного виконавця від 08.09.2017 та від 20.04.2018, при виході за адресою боржника: вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1, двері державному виконавцю ніхто не відчинив.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» присутність понятих є обов'язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов'язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Понятий зобов'язаний засвідчити факт, зміст і результати виконавчих дій, під час провадження яких він був присутній. Перед початком виконавчих дій виконавець роз'яснює понятим їхні права і обов'язки, про що зазначається в акті.

Отже, додані до подання акти державного виконавця від 08.09.2017, 23.01.2018, 30.03.2018, 20.04.2018 не є належними доказом перешкоджання боржника виконанню рішення суду, оскільки зазначений акт складений державним виконавцем одноособово, без участі понятих чи або інших залучених осіб. Окрім цього, державним виконавцем не встановлені та не опитані сусіди щодо проживання чи не проживання боржника у цієї квартирі. До того ж такі акти були складені у 2017 та 2018 роках, а з поданням державний виконавець звернувся у лютому 2019 року.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання державному виконавцю у вчиненні таких дій.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про те, що боржник був обізнаний про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту його майна.

Крім того, державним виконавцем не надані відомості про дотримання ним встановленого ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» порядку повідомлення боржника про час і місце проведення виконавчих дій. Також не надано відомостей про інформування власника квартири про необхідність вчинення таких дій.

Згідно листа відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменті адміністративних послуг Маріупольської міської ради №03-12-0164 від 11.01.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4

При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості щодо належності боржнику на законних правових підставах вказаної квартири, а також відсутні докази, що боржник дійсно проживає за вказаною виконавцем адресою.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій прав громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Частиною 1 ст. 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним.

Гарантування кожному права на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Згідно з ч.1 ст.9 Конституції України зазначені міжнародні акти є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

За змістом наведених положень, у разі проникнення до житла чи іншого володіння особи, яка не є учасником виконавчого провадження, у відповідному поданні мають бути зазначені обставини, які свідчили б про інформування цієї особи про необхідність вчинення дій щодо передання майна, належного боржникові, для подальшого звернення стягнення на нього, а також дані про небажання цієї особи виконувати відповідне розпорядження державного виконавця.

Також, у поданні державного виконавця взагалі відсутні будь-які докази знаходження в даній квартирі речей (майна), що належать боржнику ОСОБА_2

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод -кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно має служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а має бути розумна співмірність між використовуваними інструментами й тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення в справі Агосі проти Сполученого Королівства).

Враховуючи вищевикладене, державним виконавцем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що ним застосовувались усі способи та заходи виконання рішення суду, які не потребують проникнення до житла боржника та що виконання рішення суду можливо виключно за умови проникнення до житла боржника, а відтак суд вважає, що подання є передчасним.

Окрім цього, державний виконавець за текстом подання також просить взяти до уваги, що на виконанні знаходиться виконавчий документ за №54537474 з примусового виконання судового наказу про стягнення з боржника аліментів на утримання дитини, борг за яким складає 44695 грн., але в поданні зазначає про примусове проникнення до житла боржника, до виконання зобовязань, покладених на нього за виконавчим листом №263/2952/16-ц виданим 29.09.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики від 19.05.2013 в розмірі 49517,11 грн, суму моральної шкоди у 5000, грн., а всього 54517,11 грн, а мету примусового проникнення до житла боржника зазначає як до виконання зобовязань, а не для проведення опису й арешту його майна.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості розглянути подання державного виконавця в порядку, передбаченому ст.439 ЦПК України, а відтак зазначене подання підлягає поверненню державному виконавцю.

Керуючись ст.ст. 247, 260, 261, 439 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, за адресою: вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1 повернути заявникові.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя О.Л.Соловйов