ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року

м.Суми

Справа №591/1689/14-ц

Номер провадження 22-ц/816/4790/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - служба у справах дітей Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2014 року в складі судді Янголя Є.В., ухвалене у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивувала тим, що з лютого 2009 року вона проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4 . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків: коштів на утримання дитини не надає, не займається її вихованням, не цікавиться станом здоров`я, розвитком, навчанням, в зв`язку з чим просить позбавити його батьківських прав стосовно доньки.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2014 року позов задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09 липня 2019 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 серпня 2019 року у задоволенні заяви відповідача відмовлено.

У вересні 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржене судове рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому зазначає, що ухвалюючи рішення суд не повідомив належним чином відповідача про час і місце розгляду справи, чим позбавив його можливості надати докази на спростування доводів позивачки щодо неналежного виконання ним батьківських обов`язків.

Представник позивача адвокат Мірошниченко А.В. у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Шарикіна Ю.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Мірошниченка А.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з лютого 2009 року по березень 2013 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем, у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6), позивачка проживає разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , оскільки він належним чином своїх батьківських обов`язків не виконує (а.с. 28).

Задовольняючи позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав суд виходив з того, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від виховання та утримання доньки.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19 березня 2014 року Зарічним районним судом м. Суми відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , розгляд справи призначений на 15 квітня 2014 року 14 годину 30 хвилин (а.с. 12).

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС Бен від 24 березня 2014 року ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання у Сумській області (а.с. 17).

Сторонам направлені повістки, зокрема відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві: АДРЕСА_2 .

31 березня 2014 року до суду повернулась розписка про отримання поштового відправлення ОСОБА_2 25 березня 2014 року (а.с. 16).

14 квітня 2014 року в судове засідання з`явилась позивачка, проте у зв`язку із перебуванням судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню, розгляд справи відкладено на 20 травня 2014 року 09 годину 30 хвилин (а.с. 19).

Повістка-виклик, направлена відповідачу, повернулась до суду з відміткою про те, що за вказаною адресою ОСОБА_2 не проживає (а.с. 25-26).

20 травня 2014 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та згоду на заочний розгляд справи (а.с. 30).

За змістом ст. 224 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи місцевим судом) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на зазначене апеляційний суд не може погодитись з рішенням суду першої інстанції про заочний розгляд справи, таке рішення ухвалено судом з порушенням норм процесуального права, оскільки відповідач, який не має зареєстрованого місця проживання в Сумській області не був належним чином повідомлений про розгляд справи, а отже позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

З поданих відповідачем доказів вбачається, що ОСОБА_2 є громадянином Тунісу (а.с. 9-10).

12 січня 2012 року за його спільною заявою з ОСОБА_1 відділом ДРАЦС Сумського міського управління юстиції у Сумській області зареєстровано народження ІНФОРМАЦІЯ_1 доньки заявників ОСОБА_4 (а.с. 6).

Під час перебування в Україні відповідач приділяв увагу доньці, проводив з нею час, що підтверджується фотознімками (а.с. 68-74).

У період з червня 2013 року по лютий 2014 року, коли відповідач перебував за межами України, на ім`я позивачки були надіслані поштові перекази з Тунісу на загальну суму: 49 туніських динарів, 100 євро, 2713,43 доларів США (а.с. 84-104).

Спілкування відповідача з донькою у вказаний період відбувалось через Skipe (а.с. 74-77).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно дитини ОСОБА_1 не надала як у місцевому, так і у апеляційному суді.

З наданих відповідачем доказів вбачається, що ОСОБА_2 виявляв турботу про доньку, цікавився її життям, піклувався про її матеріальне забезпечення.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про часткову обґрунтованість вимог апеляційної скарги, оскільки позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановивши, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по суті спору про відмову у задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки.

Проте враховуючи, що відповідач тривалі періоди часу відсутній на території України, а спілкування через Skipe не є достатнім для розвитку дитини, її виховання, формування у неї відчуття піклування з боку батька, апеляційний суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 , що наслідком подальшого неналежного виконання батьківських обов`язків щодо його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути позбавлення відповідача батьківських прав.

На відшкодуванні судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції представник відповідача не наполягав.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про можливість позбавлення його батьківських прав щодо дитини в разі ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко