Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2308/18
Провадження № 2/382/264/19
РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Яготині Київської області справу за позовом ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, в якому вказала, що 1 вересня 1999 року помер її батько ОСОБА_4. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. 1 Травня, 46, в с. Жоравка Яготинського району Київської області, а також земельної ділянки площею 2,82 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області. Відповідно до ст. 529 ЦК України ( в ред.. 1963 року) позивачка та відповідачка по справі являються єдиними спадкоємицями майна померлого за законом. Так, після смерті батька за спільною усною домовленістю сторони розподілили спадкове майно, зокрема за відповідачкою повинно визнатися право власності на земельну ділянку, а за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В передбачений законодавством термін відповідачка звернулася до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Позивачка по справі в свою чергу до нотаріуса не зверталася, однак вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, зокрема розпорядилася речами померлого, а також проживала в житловому будинку по вул. 1 Травня, 46 в с. Жоравка.

Відповідно до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За правовою конструкцією ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На даний час відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, площею 2,82 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області.

В той же час під час звернення позивачки до нотаріуса по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, зясувалося, що правовстановлюючий документ на дане майно відсутній. Пунктом п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Так, під час звернення позивачки до Жоравської сільської ради їй було надано довідку з якої вбачається, що житловий будинок №46, що розташований по вул. 1 Травня, в с. Жоравка Яготинського району Київської області згідно записів погосподарської книги №2, облікується за ОСОБА_4. За змістом Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачено обовязкову реєстрацію (інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Отже, позивачка отримати свідоцтво про право на спадщину не має змоги, оскільки при житті ОСОБА_4 належним чином не зареєстрував своє право власності у відповідному органі державної реєстрації прав на вказаний житловий будинок, будівництво якого було закінчено у 1969 році. Таким чином, ОСОБА_4. мав право на вище вказаний житловий будинок, проте не зареєстрував своє право власності у відповідному органі державної реєстрації прав.

Враховуючи вищевказане позивачка просила встановити, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, який помер 1 вересня 1999 року, шляхом вступу та управління спадковим майном та визнати за нею право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. 1 Травня, 46 в с. Жоравка Яготинського району Київської області.

В підготовче засідання позивачка та її представник не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка у підготовче засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності та про визнання позову.

Перевіривши матеріали справи, розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідачка визнала позовні вимоги, та їх визнання не суперечить закону та не порушують права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом та позов підляє до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258-259, 265, 268, 200, 206, 354, 141 ЦПК України,ст.ст. 5, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України (в редакції 2003 року), ст.ст.529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, який помер 1 вересня 1999 року, шляхом вступу та управління спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. 1 Травня, 46 в м.Яготин Київської області.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 01 березня 2019 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.