П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року м. Київ

Справа № 22-11826 Головуючий у1-й інстанції - Скрипка О. І.

Унікальний № 754/7665/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

у с т а н о в и л а:

У червні 2018 року ОСОБА_4 подав позов до Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: поновити строк, встановлений ст. 233 КЗпП України, пропущений з поважних причин, для оскарження наказів № 635 від 25 жовтня 2017 року та № 709-к від 24 листопада 2017 року про накладення адміністративних стягнень у вигляді догани; визнати незаконними накази Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного № 635 від 25 жовтня 2017 року та № 709-к від 24 листопада 2017 року про оголошення дисциплінарних стягнень у вигляді догани та скасувати їх; визнати незаконним його звільнення за ч. 3 ст. 40 КзПП України та скасувати наказ № 346-к від 15 травня 2018 року Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного про його звільнення з посади вчителя з футболу; поновити його на посаді вчителя з футболу Олімпійського коледжу ім. І.Піддубного з 15 травня 2018 року; стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 15 травня 2018 року до 13 червня 2019 року в розмірі 126 412 грн.; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 8 000 грн.

Позов обґрунтований тим, що 11 січня 2011 року позивач працював на посаді вчителя з футболу Республіканського вищого училища фізичної культури. У подальшому училище було перейменовано в Олімпійський коледж ім. І. Піддубного, в якому він продовжив працювати на посаді вчителя з футболу.

Як зазначав позивач, наказом № 635 від 25 жовтня 2017 року йому безпідставно було оголошено догану за те, що він допустив до тренування учня 8-А класу ОСОБА_5 після хвороби тривалістю 7 днів без медичної довідки. Зазначений наказ не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_5 після хвороби надав довідку лікаря № 50 від 02 жовтня 2017 року про звільнення від занять з 02 жовтня 2017 року по 09 жовтня 2017 року. Також, наказом № 709-к від 24 листопада 2017 року йому незаконно було оголошено догану через конфліктну ситуацію між учнями відділення футболу та гімнастики, яка сталась на уроці. Він (позивач) на уроці не був, про конфлікт йому нічого не було відомо, а сам конфлікт стався з вини іншого вчителя, який самовільно залишив класне приміщення під час уроку. Догану з винуватця - вчителя української мови було знято через місяць, що свідчить про упереджене ставлення до нього (позивача) з боку керівництва.

15 травня 2018 року згідно наказу № 346-к, підписаного т.в.о. директора ОСОБА_6, він був звільнений з займаної посади за п. 3 ст. 40 КЗпП України (без розшифровки в наказі причин звільнення). В якості підстави наказу зазначено подання згоди на звільнення працівника № 241 від 11 травня 2018 року, що не відповідає дійсності, оскільки подання має № 234 від 10 травня 2018 року. Крім того, засідання профкому проводилось без участі адміністрації коледжу. Також, позивач вважав своє звільнення незаконним, вказуючи на незаконність попередніх наказів про оголошення йому доган, а також на відсутність повноважень у т.в.о. директора ОСОБА_6 на підписання даного наказу.

Позивач вказував на те, що 24 квітня 2018 року проходив матч 14-го туру чемпіонату України сезону 2017/2018 за участю команди коледжу (14 років) та команди УФК «Дніпро» м. Дніпра, в якому його незаконно за рішенням судді вилучено з поля за те, що з боку судді був незаконний тиск на його команду, про що він судді в усній формі заявив протест, що не забороняється правилами гри. Ним було оскаржено рішення про притягнення до відповідальності за дії під час матчу до Дисциплінарного комітету дитячо-юнацької футбольної ліги України. На засіданні профкому він доповів про факт оскарження і про те, що покарання буде скасовано, про що будуть надані відповідні документи, а подана ним апеляція про оскарження рішення призупиняє будь-які дії адміністрації щодо винесення чи письмового подання про звільнення з цього приводу. Однак, 15 травня 2018 року під час засідання профкому пояснення у нього не відбирались та до уваги не приймались, рішення прийнято на підставі документів, наданих адміністрацією. Відтак профспілковим комітетом перевірка обставин його звільнення проводилась формально без належного дослідження. 30 травня 2018 року Дисциплінарний комітет дитячо-юнацької футбольної ліги України своїм рішенням № 19 змінив дисциплінарну санкцію відносно нього (позивача).

Отже на думку позивача, враховуючи незаконність наказів про оголошення доган та безпідставне притягнення до відповідальності, ніяких систематичних невиконань без поважних причин своїх обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, ним не здійснювалось, а тому його звільнення є незаконним внаслідок упередженого ставлення до нього керівництва коледжу, що завдало йому моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Суд визнав незаконним та скасував наказ Олімпійського коледжу ім. Івана Піддубного № 346-к від 15 травня 2018 року про звільнення ОСОБА_4 з посади вчителя з футболу та поновив позивача на вказаній посаді.

Суд стягнув з Олімпійського коледжу ім. Івана Піддубного на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 15 травня 2018 року до 13 червня 2019 року в сумі 126 412 грн. та 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2673 грн. 60 коп. віднесено за рахунок Олімпійського коледжу ім. Івана Піддубного.

Судом допущене негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі.

Не погодившись з рішенням суду, Олімпійський коледж імені Івана Піддубного подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю (а.с.175-177).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4, адвокат Козенко Г. О., вказав, що районний суд ухвалив законне судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального законодавства, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішення районного суду в частині відмови за спливом позовної давності у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання незаконними наказів Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного № 635 від 25 жовтня 2017 року та № 709-к від 24 листопада 2017 року про оголошення дисциплінарних стягнень у вигляді догани та скасування їх а також в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на суму 6 000 грн. (8000 - 2000) позивачем не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників справи: представника Олімпійського коледжу імені ІванаПіддубного, ОСОБА_8, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити; ОСОБА_4 та його представника, адвоката Козенка Г. О., які заперечували проти апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При ухваленні рішення про часткове задоволення позову районний суд вважав встановленими наступні обставини.

10 січня 2011 року ОСОБА_4 був прийнятий на роботу до Республіканського вищого училища фізичної культури на посаду вчителя з футболу.

24 липня 2015 року Республіканське вище училище фізичної культури було перейменовано у Олімпійський коледж ім. І. Піддубного (а.с.40, 70).

25 жовтня 2017 року наказом № 835-к позивачу оголошено догану за те, що 09 жовтня 2017 року він, як вчитель, допустив до тренування учня 8-А класу ОСОБА_5 після хвороби тривалістю 7 днів безмедичної довідки, чим здійснив дисциплінарний проступок (а.с.73).

24 листопада 2017 року наказом № 709-к позивачу оголошено догану в зв`язку з неналежним виконанням своїх посадових обов`язків, надання неправдивої інформації щодо конфлікту, що стався між учнями 13 листопада 2017 року (а.с.80).

Рішенням Дисциплінарного комітету дитячо-юнацької футбольної ліги України № 16 від 04 травня 2018 року за недотримання правил поведінки офіційних осіб позивача, як тренера команди коледжу, відсторонено на три матчі сезону 2017/2018 та зобов`язано перерахувати ДЮФЛУ обов`язковий грошовий внесок в сумі 250 грн. Також, за неетичну, некоректну, неспортивну (недисципліновану) поведінку офіційних осіб клубу під час матчу зобов`язано відповідача перерахувати ДЮФЛУ обов`язковий грошовий внесок в розмірі 500 грн. (а.с.82-84).

10 травня 2018 року адміністрацією відповідача за № 234 було внесено до профспілкового комітету коледжу подання про надання згоди на звільнення позивача в зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с.87).

Відповідно до копії протоколу засідання профспілкового комітету коледжу № 8 від 15 травня 2018 року, було надано згоду адміністрації коледжу щодо розірвання трудового договору з позивачем відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України (а.с.46-48).

Наказом № 346-к від 15 травня 2018 року позивача звільнено з посади вчителя за п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с.89).

За встановлених обставин задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, районний суд виходив з такого.

Згідно рішення № 19 Дисциплінарного комітету ДЮФЛ України від 30 травня 2018 року було встановлено нові обставини, зменшено розмір стягнення, накладеного на позивача, що безпосередньо впливає на вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

При винесенні оскаржуваного наказу про звільнення позивача до отримання рішення по апеляції на рішення ДЮФЛ України від 04 травня 2018 року, відповідач діяв передчасно, не з`ясував усі обставин вчинення проступку позивачем та взагалі, чи мав такий проступок місце.

Одночасно районний суд зауважив, що хоча і відмовляє у задоволенні позовних вимог про скасування наказів про оголошення доган позивачу за спливом позовної давності, але при вирішенні питання законності звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України вважає за необхідне взяти до уваги їх безпідставність та необґрунтованість, що, у свою чергу, свідчить про безпідставність та необґрунтованість звільнення ОСОБА_4

Оскільки районним судом встановлено факт порушення трудових прав позивача унаслідок безпідставного накладення дисциплінарних стягнень та звільнення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на суму 2 000 грн.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та сплатою компенсації на відшкодування моральної шкоди відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для поновлення позивача на роботі, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.163-168).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить. Під час апеляційного розгляду представник позивача, ОСОБА_8, також не навів таких обставин.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо грубого порушення районним судом норм процесуального права, яке полягає у прийнятті уточнених позовних вимог ОСОБА_4 та розгляд районним судом вимог ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування дисциплінарних стягнень від 25 жовтня 2017 року та 24 листопада 2017 року, які були відсутні у первісних позовних вимогах позивача, не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступні обставини перебігу розгляду даної справи.

14 червня 2018 року ОСОБА_4 подав до суду з позовну заяву до Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, в якій, відповідно до прохальної частини заяви, просив суд: визнати незаконним його звільнення за п. 3 ст. 40 КЗзП України та скасувати наказ № 436-к від 15 травня 2018 року Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного про його звільнення з посади вчителя з футболу; поновити його на посаді вчителя з футболу; стягнути з Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 10 000 грн. та 4 500 грн. моральної шкоди (а.с.1-5).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року вказану позову заяву ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.27-29).

22 червня 2018 року на виконання вимог вищевказаної ухвали ОСОБА_4 надав позовну заяву у новій редакції, в якій, відповідно до прохальної частини, просив визнати незаконним його звільнення за п. 3 ст. 40 КЗзП України та скасувати наказ № 436-к від 15 травня 2018 року Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного про його звільнення з посади вчителя з футболу, поновити його на посаді вчителя з футболу, стягнути з Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 9 724 грн. та 4 000 грн. моральної шкоди (а.с.33-37).

Позовна заява в частині викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, містила посилання на обставини щодо незаконності дій адміністрації коледжу про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому доган(а.с.2-3; 34-35).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23 червня 2019 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче засідання на 26 липня 2018 року (а.с.57).

Згідно з протоколом засідання від 26 липня 2018 року підготовче засідання відкладено до 24 жовтня 2018 року (а.с.94).

Відповідно до ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з'ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Отже під час підготовчого засідання суду слід було, з урахуванням змісту позовної заяви, визначити предмет спору та позовні вимоги.

24 жовтня 2018 року підготовче засідання закрите, справу призначено до розгляду без вирішення цих питань (а.с.98-100).

05 грудня 2018 року ОСОБА_4 подав до суду доповнення до позовної заяви, відповідно до яких просив стягнути з Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 63 206 грн. та 8 000 грн. моральної шкоди (а.с.108).

У судовому засіданні 05 грудня 2018 року на обговорення ставилось заявлене ОСОБА_4 доповнення до заяви про уточнення позовних вимог та за результатами обговорення якого представник Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного - ОСОБА_8 поклався на розсуд суду, що свідчить про відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача. 05 грудня 2018 року у судовому засіданні була оголошена перерва до 30 січня 2019 року (а.с.109-111).

25 січня 2019 року ОСОБА_4 подав до суду доповнення до позовної заяви, відповідно до якої просив доповнити його позовну заяву вимогою про визнання незаконними та скасування наказів Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного за № 635 від 23 жовтня 2017 року та за № 709-к від 24 листопада 2017 року про застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді догани.

30 січня 2019 року представником Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного, ОСОБА_8, отримано на руки копію вказаних доповнень, про що свідчіть особистий підпис ОСОБА_8 (а.с.115).

У судових засіданнях 13 травня 2019 року та 13 червня 2019 року представник відповідача не заперечував стосовно розгляду судом доповнень до позовної заяви. У промові в судових дебатах представником Олімпійського коледжу ім. І. Піддубного, ОСОБА_8, була висловлена думка щодо всіх вимог ОСОБА_4 та не зазначено жодних заперечень стосовно прийняття та розгляду судом доповнень ОСОБА_4 до позовної заяви від 25 січня 2019 року (а.с.138-139).

Відповідно до роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 4, 18, 15) за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Ураховуючи обставини даної справи - зазначення обставин щодо незаконності наказів про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді догани у первинно поданій позовній заяві, не вирішення питання визначення предмету спору та остаточного змісту позовних вимог у підготовчому засіданні, відсутність заперечень з боку відповідача щодо прийняття та розгляду збільшених (доповнених) позовних вимог, а також ураховуючи ту обставину, що у даному спорі відмова у прийнятті доповнень до позовної заяви, які стосуються оспорювання наказів про накладення дисциплінарного стягнення, що мають значення при вирішенні питання про законність звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України, має процесуальними наслідками окреме подання таких позовних вимог та необхідність зупинення розгляду даної справи до їх вирішення, апеляційний суд доходить висновку, що при вирішенні питання прийняття доповнень до позовної заяви районний суд обґрунтовано керувався встановленим ст. 11 ЦПК України принципом пропорційності у цивільному судочинстві і такі процесуальні дії суду не призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За правилом ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно з положеннями ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України встановлено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що районним судом при вирішенні справи було допущено грубу процесуальну помилку - відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання наказів про застосування дисциплінарних стягнень протиправними за спливом позовної давності, однак одночасно в основу скасування наказу про звільнення ОСОБА_4 покладено саме безпідставність та необґрунтованість оголошених позивачу доган від 25 жовтня 2017 року та 24 листопада 2017 року, також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до роз'яснень абзацу четвертого п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки при пропуску тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов'язки сторін.

У даній справі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання незаконними наказів про застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді догани та скасування цих наказів районний суд відмовив саме за спливом встановленого трудовим законодавством тримісячного строку звернення до суду.

Водночас, при з'ясуванні у цій частині всіх обставин справи, прав і обов'язків сторін районним судом встановлено таке.

По-перше, наказ про оголошення догани № 835-к від 25 жовтня 2017 року є необґрунтованим та безпідставним. Суд критично поставився до викладених у наказі тверджень щодо того, що позивачем саме 09 жовтня 2017 року було допущено до тренувань учня ОСОБА_5, оскільки доказів цього суду не надано, а пояснення матері цього учня підтверджують факт його відсутності 09 жовтня 2017 року на заняттях та/або тренуваннях, тому що до коледжу він потрапив лише ввечері.

По-друге, наказ про оголошення догани № 709-к від 24 листопада 2017 року винесений без наявності підстав для притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності. Суд констатував, що доповідні заступника директора з виховної роботи, ОСОБА_9, щодо суті а перебігу конфлікту між учнями є суперечливими і вступають у протиріччя із доповідними та пояснювальними інших вчителів і вихователя. Покладення на позивача дисциплінарної відповідальності за конфлікт є безпідставним, оскільки він на уроці не перебував, а конфлікт стався за відсутності вчителя української мови та літератури, ОСОБА_10, який залишив учнів без нагляду під час уроку. Посилання у наказі про застосування дисциплінарного стягнення на те, що ОСОБА_4 надано неправдиві відомості під час перевірки відповідачем у судовому засіданні не доведене.

Висновки районного суду у цій частині відповідачем у апеляційній скарзі не оспорюються, доводів на їх спростування апеляційна скарга Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного не містить.

З огляду на таке, районний суд при вирішенні питання чи мало місце систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, обґрунтовано вважав, що хоча порушене унаслідок неправомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності трудове право ОСОБА_4 не підлягало захисту унаслідок пропуску позивачем строку звернення до суду, однак при вирішенні питання чи є позивач особою, яка систематично порушує трудову дисципліну, неправомірність застосування попередніх дисциплінарних стягнень повинна бути врахована.

Такі висновки суду відповідають встановленим ст. 3 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 жовтня 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома