Справа № 206/1198/19
Провадження № 2/206/570/19
У Х В А Л А

27 лютого 2019 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді Кушнірчук Р.О.,

при секретареві Соловйовій О.В.,

розглянувши заяву керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про забезпечення позову керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Одночасно з предявленням вищевказаного позову керівником Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради подана заява про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01);

- заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, у тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, тощо, вчиняти будь-які дії, що повязані з державною реєстрацією речових прав на спірне нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01).

Заява обґрунтована тим, що на час укладання спірного договору-купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, продавець ОСОБА_3 не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для розпорядження цим майном, оскільки вказана квартира належала їй на підставі підробленого свідоцтва про право власності. На тепер володілець спірного нерухомого майна має реальну можливість його відчужити, а тому невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно та заборони вчиняти дії, може унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, зваживши доводи викладені в заяві, врахувавши нижченаведені фактичні обставини, суд прийшов до такого.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти будь-які дії щодо його, суд враховує, що предметом позову є квартира АДРЕСА_1., яка відчужена на підставі договорукупівлі-продажу від 22 серпня 2017 року.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна спірне нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, перебуває під обтяженням (номер запису про обтяження 22311563), зареєстрованим 13 вересня 2017 р. державним реєстратором на підставі ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська, провадження №1-кс/206/473/17, справа №206/4762/17, в інтересах Дніпропетровської місцевої прокуратури.

Крім того, вказане майно було обтяжено (номер запису про обтяження 27963911), державним реєстратором 17.09.2018 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, справа №205/5837/18, в інтересах ТОВ «АвтокредитПлюс».

Отже, з викладеного слідує, що спірне нерухоме майно вже перебуває під обтяженням та одне з цих обтяжень накладено саме в інтересах Дніпропетровської місцевої прокуратури №1, керівник якої звернувся з дійсним позовом до суду.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Перевіривши матеріали справи, заяви про забезпечення позову та надані докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки в заяві не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, окрім того, в поданій заяві про забезпечення позову не обґрунтовано існування реальної загрози відчуження майна на користь третіх осіб, а лише містяться посилання на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є субєктивним припущенням сторони заявника та наявність вищевказаних обтяжень вже позбавляє відповідача ОСОБА_2 та будь-яких осіб вчинити дії з відчуження спірного нерухомого майна.

Керуючись ст. ст.151-153,209-210 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про забезпечення позову керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: Кушнірчук Р.О.