РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 556/1061/18

Провадження № 22-ц/4815/274/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: ОСОБА_1

Рішення ухвалене в смт. Володимирець Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту незазначена

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Бондаренко Н.В., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника АТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_2 на заочне рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 листопада 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Володимирецького районного суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.05.2012 в розмірі 98541,84 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 11.05.2012 ОСОБА_4 отримала кредит в розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.05.2018 має заборгованість в зазначеному вище розмірі. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, а тому банк змушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Заочним рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 листопада 2018 року позов задоволено частково, а саме: стягнуто тіло отриманого кредиту в сумі 800 грн. В решті заявленого позову відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник АТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_2 вказує на те, що банк не згідний з рішенням, вважає, що воно є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі та розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору, а відповідачем ці докази не спростовані.

Вказує, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Зазначає, що в даному випадку відповідач підписуючи анкету-заяву від 12.10.2011, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами. ПАТ КБ "ПриватБанк" додано до позовної заяви саме ті Умови та Правила надання банківських послуг, тарифи, які діяли на момент укладення договору та з якими було ознайомлено відповідача. Доказів, що відповідача не було ознайомлено з Умовами та правилами, тарифами банку або ж було ознайомлено в іншими Умовами та правилами, він не надав.

Окрім того, відповідач зобовязався самостійно знайомитися зі всіма змінами на сайті Приватбанку.

Щодо памятки клієнта, то це брошура з умовами кредитування, яка видається клієнту разом з карткою, через це вона не була долучена до позовної заяви.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у стягненні суми та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ "ПриватБанк" задовольнити

Відзив на апеляційну скаргу банку у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов частково та стягуючи розмір отриманого кредиту (тіло), суд першої інстанції при вирішенні справи дійшов висновку що загальна сума отриманого кредиту відповідає розрахунку і становить 800 грн., а в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів, дійшов висновку про необґрунтованість таких вимог позивача, оскільки вони не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

Такі висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 11 травня 2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 в формі Анкети-заяви було укладено картковий кредитний договір №б/н. Зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка "Універсальна" 1000 грн.

Із позовної заяви слідує, що взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконав, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 31.05.2018 становить 98541,84 грн. та складається з наступного:

- 818,72 грн. - заборгованість за кредитом;

- 86743,14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 5811,32 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

- а також штрафи згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф фіксована частина;

- 4668,66 грн. - штраф процентна складова.

Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, ОСОБА_3 просить стягнути борг в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 31.05.2018 року; "Умови та правила надання банківських послуг", "Правила користування платіжною карткою"; та довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна 55 днів пільгового періоду".

Згідно анкети-заяви ОСОБА_4, вказана заява, разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між особою і банком договір про надання банківських послуг. Також зазначено, що ОСОБА_4 ознайомилася і згідна з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та виявив бажання і оформив на своє ім'я платіжну картку кредитка «Універсальна» (а.с.9).

З розрахунку заборгованості, наданої позивачем вбачається, що відповідач неодноразово здійснювала поповнення картки.

За умовами картка «Універсальна» передбачає пільговий період користування - 55 діб, під час якого існує можливість користуватися кредитними коштами безкоштовно.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, тільки щодо стягнення тіла кредиту в розмірі 800 грн. суд першої інстанції погодився з тим, що загальна сума отриманого кредиту відповідає розрахунку і становить 800 грн.

З такими висновками не погоджується колегія суддів, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача.

При цьому, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору у що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Згідно зі ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову в частині відмови в стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів, дійшов висновку про необґрунтованість таких вимог позивача, оскільки вони не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про стягнення з ОСОБА_4 тіла отриманого кредиту в сумі 800 грн., оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови і правила надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року за №СП-2010-256, ці умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувалися, а отже будь-яка заборгованість за таким договором не може бути стягнута.

Не можна погодитися і з аргументами заявника про згоду позичальника щодо того, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському веб-сайті www.privatbank.ua, складають укладений між сторонами договір про надання банківських послуг.

Дані твердження спростовуються правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15, де зазначено, що за частинами першою, другою ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За встановлених обставин також не заслуговують на увагу як необґрунтовані доводи апелянта про застосування інших правових позицій Верховного Суду.

За наведеного, колегія суддів вважає, що в позові ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити повністю.

Оскільки вимоги банку не підлягають задоволенню, то відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка її подала.

Суд першої інстанції наведених вище норм матеріального права не врахував, не всі його висновки відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення даного спору, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову за його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника АТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 листопада 2018 року скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 "Приватбанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 березня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_5