ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/466/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: Кирилюк Н. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Бондаренка С.І., Храпка В.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2019 року у складі судді Кирилюк Н.А. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ "КБ "ПриватБанк", банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - :

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з порушенням останнім умов кредитного договору.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 30.12.2015 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, АТ "КБ "ПриватБанк" пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», що є офертою на укладення публічного договору.

Формулярами та стандартними формами є «Умови та правила надання банківських послу» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті, згідно з якими обслуговується відповідач.

Обставиною, яка свідчить про приєднання відповідача до угоди, є факт користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України.

Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість користуватись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв`язку з викладеним відповідач станом на 25.03.2019 року мав непогашену заборгованість в сумі - 13063 грн. 88 коп., яка складається з: 0 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 324 грн. 82 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8690 грн. 78 коп. - пеня за прострочене зобов`язання; 2950 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 598 грн. 28 коп. штрафу (процентна складова).

Посилаючись на викладене, банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.12.2015 року в розмірі 13 063 грн. 88 коп., а також судові витрати в розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що з анкети-заяви неможливо встановити, що відповідач виявив бажання оформити саме кредитний договір, в ній відсутні відомості про номер карткового рахунку, на який перераховано кредитні кошти, суми цих коштів та повідомлення пін-коду. Анкета-заява також не містить розміру відсотків, а також порядок нарахування штрафних санкцій за невиконання умов договору. Витяг з тарифів банку, а також Умови та Правила надання банківських послуг у АТ "КБ "ПриватБанк" не містять підпису позичальника, тому не є підтвердженням того, що відповідач погодився саме з цими умовами кредитного договору. Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору відповідно до заявлених позивачем умов, в тому числі і щодо розміру відсотків, штрафних санкцій та строку дії договору. Також суд виходив з того, що за розрахунками позивача заборгованість за тілом кредиту відсутня.

У зв`язку з недоведеністю позовних вимог суд відмовив у задоволенні позову.

Рішення оскаржено позивачем в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладення договору, так як суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово, викладаються в певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. В даному випадку відповідач, підписавши анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Крім того, відповідач не спростовував доводи позовної заяви, власних розрахунків заборгованості не надав. Факт користування кредитними коштами апелянт підтверджує випискою по рахунку. Вважаючи доведеним факт укладення договору, невиконання позичальником своїх зобов`язань та наявності заборгованості за цим договором, апелянт посилається на те, що суд ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення.

Апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 підписав 30.12.2015 року анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ "КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ "КБ "ПриватБанк").

Як вірно встановив суд першої інстанції, в наданій позивачем анкеті-заяві зазначені лише анкетні відомості ОСОБА_1 (а.с. 7). Будь-якої іншої інформації, з якої можливо б було встановити, що ОСОБА_1 виявив бажання оформити саме кредитний договір або просив видати кредитну карту «Універсальна», ця анкета не містить. В ній відсутні відомості про номер карткового рахунку, який було відкрито відповідачу та на який було перераховано кредитні кошти, суми цих коштів та повідомлення їй пін-коду.

Також банком надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 8), які не підписані позичальником. Відповідно до вказаного витягу з Тарифів банк пропонує кредитування за чотирма схемами. Визначити, яку конкретну схему кредитування обрано відповідачем, з наданих документів встановити неможливо.

В обґрунтування доводів щодо укладення договору АТ "КБ "ПриватБанк" надав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті http://privatbank.ua/terms. Наданий банком витяг з Умов та правил не підписані відповідачем.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 25.03.2019 сума заборгованості становить 13063 грн. 88 коп., яка складається з: 0 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 324 грн. 82 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8690 грн. 78 коп. - пеня за прострочене зобов`язання; 2950 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 598 грн. 28 коп. штрафу (процентна складова).

Крім того АТ "КБ "ПриватБанк" надано апеляційному суду банківську виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 за період з 30.12.2015 по 01.08.2019 (а.с. 68-69). Випискою по рахунку підтверджується, що ОСОБА_1 активно користувався карткою а також частково погашав заборгованість.

Цивільно-правові відносини, що виникли між сторонами в даному випадку, регулюються такими нормами закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 30.12.2015, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (без уточнення обраного виду карти) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов узгоджені з відповідачем при підписанні анкети-заяви від 30.12.2019, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Такі висновки відповідають позиції Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що анкета-заява від 30.12.2015 (а.с. 7), крім анкетних даних ОСОБА_1 не містить жодних відомостей, на підставі яких можна встановити волевиявлення позичальника на укладення кредитного договору на умовах, що заявлені позивачем. В анкеті-заяві відсутні відомості щодо обрання типу кредитної картки, схеми погашення кредиту, нарахування відсотків та міра відповідальності за порушення зобов`язань по кредиту.

До позовної заяви не додані документи, які підтверджують, що на момент підписання заяви, відповідач був ознайомлений саме з заявленими позивачем умовами кредитування з використанням кредитки. Надані Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна» не підтверджують узгодження з позичальником конкретних умов кредитування. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач не підписував надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, то такі докази є неналежними і не беруться до уваги судом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

За таких міркувань, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України.

Переглядаючи справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, виходячи з наданих позивачем доказів, неможливо перевірити правильність нарахування відсотків та штрафних санкції у розрахунку заборгованості.

Однак, враховуючи, що банківською випискою по карті ОСОБА_1 , а також розрахунком заборгованості підтверджено факт отримання та використання кредитних коштів, то у зв`язку з тим, що такі кошти добровільно не повернуті АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за фактично отриманою сумою кредитних коштів підлягає стягненню в примусовому порядку з боржника.

При цьому, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`являв.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про те, що між сторонами був укладений договір приєднання на тих умовах, що заявляє позивач, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Водночас, колегія суддів вважає, що банком доведено використання позичальником кредитних коштів та невиконання обов`язку щодо їх повернення кредитору.

З розрахунку заборгованості за ОСОБА_1 мається заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 324 грн. 82 коп.

Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині стягнення в примусовому порядку з відповідача суми простроченого тіла кредиту, тобто 324 грн. 82 коп.

За викладених мотивів колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права з посиланням на останні правові висновки Верховного Суду, проте не звернув увагу на наявність заборгованості позичальника за простроченим тілом кредиту.

Тому оскаржуване рішення слід змінити, скасувавши його в частині відмови у стягненні суми простроченого тіла кредиту, тобто 324 грн. 82 коп., а в решті рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апеляційну скаргу позивача задоволено на 2,49%. Підтверджені понесені позивачем судові витрати складаються з судового збору за звернення з позовом (1921 грн. - а.с. 1) та з апеляційною скаргою (2 881,50 грн. - а.с. 61), всього на суму 4802 грн. 50 коп.

Тому з відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивача в сумі (1921 + 2881,5) х 2,49% = 119 грн. 41 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2019 року змінити, скасувавши в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в розмірі 324 грн. 82 коп.

В решті рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 119 грн. 41 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді