Справа № 177/1489/18
Провадження № 2/177/302/19
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

20 лютого 2019 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Строгової Г. Г.

за участі: секретаря Маракуца І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 «УПСК» ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 50000,00 гривень та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 квітня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 укладено ОСОБА_3 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4656287.

У відповідності до умов вказаного ОСОБА_3 страхування позивач взяв на себе зобовязання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер «АЕ 6690 СВ», сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

30.06.2015 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер «АЕ 6690 СВ», під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Nissan», державний реєстраційний номер «АЕ 5740 ЕМ», під керуванням ОСОБА_4

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Nissan», державний реєстраційний номер «АЕ 5740 ЕМ», було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 29.07.2015 відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Власник пошкодженого автомобільного засобу «Nissan» державний реєстраційний номер «АЕ 5740 ЕМ» - ОСОБА_5, звернулася до ОСОБА_2 «УПСК», із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АІ/4656281, на підставі чого отримала страхове відшкодування в розмірі 50000,00 гривень.

Проте підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Представник позивача посилається на те, що в порушення вимог ст. 33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідачем взагалі не було письмово повідомлено позивача про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, що свідчить про порушення відповідачем умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/4656281, у звязку із чим відповідач повинен відшкодувати позивачу розмір фактично понесених витрат в розмірі 50000,00 гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав клопотання, відповідно до якого позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, а цивільну справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.105).

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с.96,99,103). Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано.

В звязку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві представника позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13 квітня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 укладено ОСОБА_3 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4656287 (а.с.66).

У відповідності до умов вказаного ОСОБА_3 страхування, позивач взяв на себе зобовязання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер «АЕ 6690 СВ», сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2015, 30.06.2015 близько 12-10 години в місті Дніпропетровськ водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на а/д Горького-Сухачівка не переконався в безпеці руху перед початком руху з узбіччя та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки, постраждалих людей немає.

Зазначеною постановою ОСОБА_1, визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень (а.с.69).

04.09.2015 власник пошкодженого автомобільного засобу «Nissan» державний реєстраційний номер «АЕ 5740 ЕМ» - ОСОБА_5, звернулась до позивача із письмовою заяво про страхове відшкодування (а.с.68, 70, 71, 72), на підставі якої отримала від Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» виплату в розмірі 50000,00 грн., про що свідчить копія платіжного доручення від 22.09.2015 (а.с.90).

В своїй позовній заяві представник позивача посилається на порушення відповідачем норми ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що виразилося в тому, що з моменту ДТП відповідачем не було письмово повідомлено Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про ДТП, яке мало місце 30.06.2015, як це передбачено вимогами ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку із чим просить відповідача відшкодувати заподіяний збиток в розмірі 50000,00 грн.(а.с. 91).

З матеріалів справи видно, що відповідач з письмовим повідомленням про настання страхового випадку до страховика не звертався.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений вже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону, щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами (а.с. 68), та постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2015, якою відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 69).

В судовому засіданні не встановлено тих обставин, що письмове неповідомлення страховика про ДТП, призвело до необґрунтованих виплат.

Крім того, сам позивач ОСОБА_2 «УПСК», визнав факт настання страхового випадку, перерахувавши на рахунок ОСОБА_5, суму страхового відшкодування в розмірі 50000,00 гривень.

Тобто, факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Такий правовий висновок кладений у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (справа № 6-284цс15)

У звязку із вищевикладеним суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі, а як наслідок про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволені позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (, місце знаходження: м. Київ, вул.. Кирилівська, буд.40) до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про відшкодування збитків в порядку регресу - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: