Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-1173/07
Провадження № 4-с/553/41/2019
У Х В А Л А

Іменем України

04.10.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Новака Ю.Д.,

при секретарі Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського ВДВС м. Полтава Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Лісного І.А.,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Подільського ВДВС м.Полтава Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Лісного І.А., в якій просить скасувати постанову державного виконавця Подільського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 02.11.2018 р. про обмеження його у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги обґрунтував тим, що про наявність ухвали суду про видачу дублікату виконавчого листа йому не було відомо, постанова про відкриття виконавчого провадження йому на адресу не надсилалася, державним виконавцем не проведено жодних дій з метою повідомлення його про існування виконавчого провадження.

ОСОБА_1 надав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Державний виконавець Подільського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання, не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника скаржника, державного виконавця, вивчивши матеріали, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні Подільського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавчий лист (дублікат) виданий на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 18.06.2018р. у справі № 2-1173/07 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 12.07.2007р. до досягнення нею повноліття.

Згідно копій матеріалів виконавчого провадження №56713517 наданих до скарги, з заявою про примусове виконання рішення суду ОСОБА_2 звернулася 05 липня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Виконавче провадження №56713517 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів відкрито 16 липня 2018 року. Таким чином, виконавче провадження розпочате через 12 днів з моменту звернення стягувача з відповідною заявою. При цьому, відповідно до супровідного листа за вих.№16963 від 16.07.2018 року, вказана постанова повинна бути направлена сторонам виконавчого провадження.

20.07.2018 року, державним виконавцем Подільського ВДВС м.Полтава Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Лісним І.А. виконано ряд запитів щодо майнового стану боржника (щодо встановлення його місця роботи, наявності у власності земельних ділянок, сільськогосподарської техніки).

02.11.2018 року державним виконавцем Подільського ВДВС м.Полтава Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Лісним І.А. винесено ряд постанов, зокрема про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 ; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про накладення штрафу.

При цьому, з часу винесення постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що з наданих до суду документів боржник ОСОБА_1 жодного разу не викликався до відділу ДВС. В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які відомості щодо належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження чи будь-якого іншого документу про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Крім того, суд не вбачає доказів направлення вказаних постанов на адресу боржника ОСОБА_1 з урахуванням положень ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові державного виконавця Подільського ВДВС м.Полтава Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Лісного І.А. від 02.11.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, вказано, що «після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір якої згідно розрахунку від 02.11.2018 року за період з 12.07.2007 року по 02.11.2018 року в суму 108 635,61 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців». Враховуючи викладене державний виконавець Подільського ВДВС м.Полтава Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Лісний І.А. вважає, що «боржник ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням, яке відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Суд не може погодитися з таким формулюванням зважаючи на положення Закону України «Про виконавче провадження» в ч.4 ст.11 якого визначено, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Таким чином, застосовуючи заходи передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» в даному випадку необхідно керуватися датою винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто починаючи з 16.07.2018 року.

Матеріали виконавчого провадження №56713517 не містять розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02.11.2018 року за період з 12.07.2007 року по 02.11.2018 року на суму 108 635,61 гривень.

На час розгляду справи по суті, суд ознайомлений лише з одним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який долучений скаржником до матеріалів скарги. Вказаний розрахунок не містить відомостей щодо того, додатком до якого документу він складений, відсутня дата його складення, а заборгованість зі сплати аліментів визначена станом на 01.07.2019 року у сумі 126936,11 грн.

При цьому, слід зауважити, що згідно вказаного розрахунку заборгованість зі сплати аліментів станом на 02.11.2018 року не відповідає сумі 108 635,61 гривень.

Враховуючи наявні матеріали виконавчого провадження суд позбавлений можливості встановити обставини якими керувався державний виконавець визначаючи розмір заборгованості станом не на дату відкриття виконавчого провадження у розмірі 104738,61 грн., а на серпень 2018 року (Додаток 1 та Додаток 17), що в подальшому стало підставою для винесення постанов про застосування заходів передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Поряд із цим, п.1 Розділу ХІІІ Інструкції (в редакції від 21.03.2018 року) державного виконавця наділено повноваженнями самостійно своєю постановою встановлювати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Однак таке повноваження надано виключно щодо боржників зі сплати аліментів.

Враховуючи розбіжності виявлені в матеріалах виконавчого провадження №56713517, а також обставини викладені в скарзі, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи по суті, суд вважає, що постанова про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 не відповідає вимогам чинного законодавства.

Матеріали скарги не дають змоги суду встановити вину боржника ОСОБА_1 в ухиленні від сплати аліментів, що могло би призвести до застосування відносно нього заходів передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» в тому числі і встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Згідно ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Таким чином, на час винесення постанови про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до суду, факт ухилення боржником від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, не встановлено.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 7,12, 13, 76-89, 441, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову державного виконавця Подільського відділу Державної виконавчої служби м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 02.11.2018 р. про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Ленінський районний суд м.Полтави.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак