Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 695/1036/17

провадження № 61-44911св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Штелик С. П.

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», Публічне акціонерне товариство «Вектор Банк», Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2018 року в складі судді Таратіна В. О. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року в складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Василенко Л. І., Фетісової Т. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» (далі - ТОВ «ФК «Алькор Інвест»), Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» (далі - ПАТ «Вектор Банк»), Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль») про визнання недійсним договору уступки права вимоги, визнання незаконною перереєстрації нерухомого майна.

Позов обгрунтовано тим, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2010 року розірвано кредитні договори від 14 липня 2006 року № 010/02-2/388/01-06, від 07 грудня 2006 року № 010/02-2/388/02-06, від 25 квітня 2007 року № 014/02-2/540-07, від 18 квітня 2008 року № 014/02-2/502-08, укладені між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто за цими договорами на користь кредитора суму боргу 535 288,64 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконання вказаного судового рішення на підставі виконавчого листа від 15 січня 2010 року № 2-133 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість у розмірі 537 240,64 грн.

31 січня 2017 року на адресу ОСОБА_2 надійшов лист-повідомлення про те, що ТОВ «ФК «Алькор Інвест» 27 грудня 2016 року придбало у ПАТ «Вектор Банк» частину права вимоги боргу, який він мав перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Така частина права вимоги боргу становить 232 991,44 грн. Право вимоги розповсюджується в тому числі за іпотечним договором.

ТОВ «ФК «Алькор Інвест» його право вимоги розповсюджується в тому числі на заставне майно - єдиний житловий будинок сім`ї Поливяних, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

10 березня 2017 року ТОВ «ФК «Алькор Інвест» здійснило перереєстрацію вказаного житлового будинку на своє ім`я.

Такі дії відповідача є незаконними, оскільки механізм заміни кредитора в зобов`язанні встановлений у пункті 8.6 іпотечного договору від 14 червня 2006 року № 8514. Під час переходу прав заміни кредитора порушено процедуру такої заміни, тому на підставі частини другої статті 517 ЦК України позивачі мають право не виконувати свій обов`язок перед новим кредитором до надання ним доказів переходу прав кредитора у зобов`язанні.

Придбавати право вимоги новий кредитор міг лише в тому обсязі і на тих умовах, які існують на момент, коли відбувається заміна сторони у зобов`язанні.

Новий кредитор мав право придбати право вимоги на все зобов`язання в сумі 537 240,64 грн, а не на частину права вимоги, яка становить 43 % від загального боргу в сумі 232 991,44 грн.

Посилаючись на викладене позивачі просили визнати недійсним договір уступки права вимоги та вимоги за договором іпотеки, визнати незаконною перереєстрацію нерухомого майна - житлового будинку.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року, в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що 13 липня 2006 року ТОВ «ФК «Алькор Інвест» набуло право вимоги заборгованості за Генеральною кредитною угодою № 010/02-2/388-06, укладеною між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (далі - АППБ «Аваль») та ОСОБА_1 разом з додатками, а також додатковими угодами/договорами до неї. 27 грудня 2016 року між ТОВ «ФК «Алькор Інвест» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до якого ТОВ «ФК «Алькор Інвест» набуло статусу іпотекодержателя за іпотечним договором від 14 липня 2006 року, укладеного між АППБ «Аваль», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Підстава заміни кредитора у зобов`язанні є правонаступництво, тому ТОВ «ФК «Алькор Інвест» правомірно набуло статусу нового кредитора та статусу нового іпотекодержателя з дотриманням умов договорів та норм чинного законодавства. Іпотечний договір містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого іпотекодержатель має право набути право власності на предмет іпотеки в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку». Здійснення перереєстрації будинку, який був предметом іпотеки, на ТОВ «ФК «Алькор Інвест» є правомірним та відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку» та іпотечному договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у якій просить ухвалені в справі судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

06 лютого 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «ФК «Алькор» на касаційну скаргу ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2019 року вказану справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що відповідачами проігноровано формальні процедури з укладання та виконання договору відступлення права вимоги, а саме банк-кредитор повинен був у 5-денний термін повідомити боржника про відступлення права вимоги.

Боргове зобов`язання новий кредитор міг придбати лише в тому обсязі, що встановлено угодою й визнано судом, тобто в розмірі 537 240,64 грн.

ТОВ «ФК «Алькор Інвест» придбало у ПАТ «Вектор Банк» частину права вимоги, що становить 43 % від загальної суми боргу, що є неправомірним.

Нотаріусом здійснено незаконну перереєстрацію нерухомості за відсутньої оцінки вартості майна, що призвело до безпідставного вилучення частини нерухомості позивачів в результаті неспівмірної переоцінки суми боргу у порівнянні з дійсною вартістю предмета іпотеки.

Судами першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги, що згідно з вимогами статті 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили, тому відповідачами здійснено передачу прав вимоги за припиненим (розірваним) зобов`язанням, зокрема рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2010 року.

Не зазначивши в договорі усі умови переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, а вказавши лише загальну можливість цього, будуть відсутні і підстави для перереєстрації права власності на предмет іпотеки.

Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які судом апеляційної інстанції усунуто не було.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 06 липня 2017 року у справі № 6-118цс16 неможливо передавати борги, зафіксовані судовим рішенням, якщо виконавче провадження не ведеться.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу мотивовано тим, що ТОВ ФК «Алькор Інвест» є правомірним правонаступником ПАТ «Вектор Банк» та має право користуватися усіма матеріальними та процесуальними правами правонаступника відповідно до чинного законодавства .

Під час звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателем на предмет іпотеки.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

06 лютого 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 липня 2019 року вказану справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В.

18 липня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитні договори від 14 липня 2006 року № 010/02-2/388/01-06, від 07 грудня 2006 року 010/02-2/388/02-06, від 25 квітня 2007 року № 014/02-2/540-07, від 18 квітня 2008 року № 014/02-2/502-08.

В забезпечення виконання вимог кредитних договорів, 14 липня 2006 року між АПП банк «Аваль» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено іпотечний договір.

Згідно з умовами вказаного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2010 року кредитні договори, укладені між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» розірвано. Вказаним рішенням також стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в розмірі 535 288,64 грн, 1 700 грн судового збору та 252,00 грн витрат на ІТЗ.

На виконання вказаного рішення, відділом ДВС Золотоніського МУЮ 04 березня 2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а. с. 45) про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 537 240,64 грн.

13 липня 2006 року ТОВ «ФК «Алькор Інвест» набуло право вимоги заборгованості за Генеральною кредитною угодою № 010/02-2/388-06, укладеною між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1 разом з додатками, а також додатковими угодами/договорами до неї.

27 грудня 2016 року між ТОВ «ФК «Алькор Інвест» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до якого ТОВ «ФК «Алькор Інвест» набуло статусу іпотекодержателя за іпотечним договором від 14 липня 2006 року, укладеного приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т. І. за реєстровим № 8514, укладеного між АППБ «Аваль», ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_2 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вище вимогам не відповідають.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Зобов`язання виникають з підстав, передбаченихстаттею 11 ЦК України, зокрема, із договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Тобто, якщо існує будь-яке боргове зобов`язання, то придбавати право вимоги, що міститься в ньому, дозволено лише в тому об`ємі (обсязі) і на тих самих умовах, які існують на момент, коли відбувається заміна сторони в зобов`язанні.

Розмір боргу позивачів перед банком становить 537 240,64 грн, однак ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив на користь ПАТ «Вектор Банк» частинуправа вимоги, яка складає 43 % від загальної суми боргу та яка далі була перепродана ТОВ «Фінансова Компанія «Алькор Інвест».

З матеріалів справи вбачається, що вказана сума боргу підлягає стягненню у солідарному порядку, тому є неприйнятним висновок судів про правомірність придбання ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» частини права вимоги у розмірі 43% від загальної суми боргу та стягнення її з ОСОБА_1 шляхом звернення стягнення на житловий будинок.

Крім того слід зазначити, що передача прав вимоги відбулась за припиненими договорами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області своїм рішенням від 15 січня 2010 року припинив дію договорів № 010/02-2/388/01-06 від 14 липня 2006 року, № 010/02-2/388/02-06 від 07грудня 2006 року, №014/02-2/540-07 від 25 квітня 2007 року, №014/02-2/502-08 від 18 квітня 2008 року, укладених між банком та ОСОБА_1 Тим самим рішенням суду визначене єдине зобов`язання в сумі 537 240,64 грн, що підлягає сплаті банківській установі.

Відповідно до частин другої та третьої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо кредитний договір розірвано у судовому порядку, суд, який розглядає справу, пов`язану з невиконанням зобов`язання за цим договором, зокрема про звернення стягнення на предмет іпотеки, переданий в іпотеку поручителем, зобов`язаний надати оцінку встановленим рішенням суду, обставинам щодо розірвання кредитного договору та наслідкам такого розірвання.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України). Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті).

Отже, розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Після розірвання кредитного договору, з огляду на те, що кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання, не припиняються окремі зобов`язання сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобов`язань і після розірвання договору (постанова Верховного Суду України від 09 вересня 2015 року у справі № 6-939цс15), але в обсязі, що відповідає заборгованості, яка існувала до моменту розірвання договору.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання чи додаткової перевірки доказів, обставини справи судом встановлено повно і всебічно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржуванірішення суду першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню та ухваленню нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно із частиною 13статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК Українирезолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, підлягають відшкодуванню Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк», Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» у рівних частках на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 640 грн, тобто по 213,35 грн з кожного.

Також витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної та касаційної інстанцій (960 грн - за подання апеляційної скарги, 1 208 грн - за подання касаційної скарги), підлягають відшкодуванню відповідачами у рівних частинах на користь заявника, по 746,67 грн з кожного.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк», Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору уступки права вимоги, визнання незаконною перереєстрації нерухомого майна - задовольнити.

Договір відступлення права вимоги від 27 грудня 2016 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альков Інвест» -визнати недійсним.

Договір про відступлення пава вимоги за договором іпотеки від 27 грудня 2016 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альков Інвест»-визнати недійсним.

Рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Елеонори Анатоліївнивід 10 березня 2017 року, індексний номер 34210322, про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альков Інвест» - визнати незаконним та скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк», Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати за подання позовної заявипо 213,35 грн з кожного.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк», Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної та касаційної скарги по 746,67грн з кожного.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик