ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року

м. Харків

Справа № 638/17813/18

Провадження № 22-ц/818/1204/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий Овсяннікова А.І.,

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.,

про секретарі Дашковської Н.К.

учасники справи:

заявник:

ОСОБА_1

представник ОСОБА_2

Заінтересована особа:

ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу №638/17813/18 за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2018 року, ухвалене суддею Штих Т.В., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_3.

В обгрунтування заяви зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Чоловік вчиняє психологічне, фізичне насильство в сімї проти неї. З даного приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів та за її зверненнями відкрито кримінальні провадження, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Однак, образи і фізичне насилля щодо неї з боку ОСОБА_3 не припиняються. Вона з ОСОБА_3 проживають разом у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Просить зобов'язати ОСОБА_3 залишити строком на 6 місяців квартиру АДРЕСА_2, в якій зареєстровані вона та син ОСОБА_4, заборонити ОСОБА_3 входити до квартири та перебувати у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що він вбачає у даному приписі обмеження його права користуватися вказаною квартирою, вбачав у даних діях заявниці можливу схему відібрання його власності та просив не задовольняти заяву. Крім того, він також є жертвою домашнього насильства, так як під час бійки 26 листопада 2018 року йому нанесено тілесні ушкодження, ініціатором бійки була саме заявниця. Категорично заперечує проти заяви його дружини щодо видачі обмежувального припису. Дружина страждає на психічний розлад, не здатна контролювати свої емоції та поведінку. Не заперечував, що сварки мають місце в родині, проте відбуваються з причини неадекватної поведінки саме дружини. Щодо подій 26 листопада 2018 року то він захищався від агресивної поведінки дружини, так як та вдарила його по голові іконою у важкій дерев'яній рамці.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 у вигляді обмеження, а саме заборонено перебувати ОСОБА_5 в місці спільного проживання з нею строком на один місяць.

В задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що видача обмежувального надасть можливість родині емоційно заспокоїтися та вирішити питання спільного проживання. Між тим, заявником зазначені не перебачені законом види зобовязань щодо заінтересованої особи та вважає за справедливе лише обмежитися зобовязанням щодо заінтересованої особи перебувати в одному місці проживання разом з заявницею. Суд виходить з того, що ОСОБА_3 з 2013 року зареєстрований за іншою адресою, тому має інше житло. Суду не надано доказів, що у вказаному житлі триває ремонт, що унеможливлює перебування там.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що з боку заявниці має місце насильство в сімї відносно нього та їхнього малолітнього сина. Суд не врахував свідчення в суді їх сина, який був очевидцем подій, які відбувалися в його сімї; безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про витребування у служби у справах дітей у Шевченківському районі м. Харкова копії матеріалів перевірки за зверненням у 2018 році сина про психологічне та фізичне насильство у відношенні нього з боку матері.

Судом не було враховано факт його перебування на стаціонарному лікуванні саме за результатами отримання 26 листопада 2018 року тілесних ушкоджень від ОСОБА_1

Обставини подій, що сталися 26 листопада 2018 року, повинне зясувати досудове слідство у межах порушеного кримінального провадження.

Судом не враховані його доводи щодо непридатності для проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про можливість проживати ОСОБА_3 в іншому місці, оскільки він зареєстрований за іншою адресою. А згідно витягів з Реєстру він є власником 1/2 частини будинку №7 по вулиці Київська в с. Буди Харківської області.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з 21 квітня 1990 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають сина Михаїла, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно п. 1, п. 3 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Отже, основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є ОСОБА_6 України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». ОСОБА_6 визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реаліації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Згідно ч. ч. 2, 3 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

ОСОБА_1 зазначає, що її чоловіком відносно неї вчиняється домашнє, фізичне, економічне психологічне насильство, а саме, ображає, принижує її перед сином, знущається, вижинає з квартири, наносить тілесні ушкодження.

З цього приводу ОСОБА_1 неодноразово зверталася до правоохоронних органів де за її зверненнями відкриті кримінальні провадження, відомості про які внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, а також до служби у справах дітей.

Як свідчать матеріали справи 26 листопада 2018 року у квартирі АДРЕСА_3 відбулася сімейна сварка.

Згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи від 28 листопада 2018 року ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, що підтверджується і іншими доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 також звертався до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, посилаючись на те, що 23 вересня 2018 року та 26 листопада 2018 року його дружиною були нанесені йому тілесні ушкодження.

Згідно консультативного висновку лікаря- спеціаліста від 28 листопада 2018 року ОСОБА_3 також має тілесні ушкодження.

Вказані вище обставини свідчать, що в родині дійсно відбуваються сварки та бійки.

Саме з метою заспокоїтися та вирішити спірні питання судом першої інстанції обгрунтовано заборонено ОСОБА_3 протягом місяця не перебувати в місці проживання позивачки.

Посилання ОСОБА_3, що він не має іншого житла безпідставне і спростовується наданими доказами.

Крім того, як пояснила в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1, відповідач не проживає в квартирі після ухвалення рішення, що свідчить про його можливість проживати в іншому місці.

Відомостей щодо стану житла належного відповідачу на час розгляду справи у суді не надано та матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для зміни або скасування рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 01 березня 2019 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

ОСОБА_7