14 лютого 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Рибалко Н.І.,
за участю секретаря судового засідання Мереуци М.А,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач просить відмовити суд у задоволенні позовних вимог у сумі 2561,77 грн. нараховану за період з лютого 2009 року по грудень 2014 року, у звязку зі збігом позовної давності. Крім того позивачем заявлено вимогу про стягнення 978,59 грн. суми богу за постачання гарячої води, однак вказана сума погашена відповідачем 21.09.2017 року, про що суду надано копію квитанції. Також позивачем при зверненні до суду не враховано оплату відповідача за централізоване опалення у сумі 1800,00 грн., яка здійснена до предявлення позову.
Позивачем подані заперечення на відзив, у яких позивач посилається на те, що відповідач набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на підставі прийняття спадщини. Однак позивач дізнавшись про залишок заборгованості не мав змогу у встановлені строки звернутися до суду з причин відсутності інформації про власника приміщення. Лише після отримання відповідних відомостей позивач зміг реалізувати своє право на судовий захист. Також позивачем підтверджено, що відповідачем погашено борг за централізоване гаряче водопостачання, а борг за централізоване опалення за період 01.02.2009 року по 31.08.2018 року залишився і складає 9170,30 грн.
Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 9170,30 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що представник не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзив не надав. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надходили.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, з 22.09.2007 року є ОСОБА_1, що підтверджується Інформацією з Реєстру права власності на нерухоме майно.
Звертаючись до суду з позовною заявою, яка в процесі розгляду була уточнена, позивач просить стягнути з відповідача власника вказаної квартири, заборгованість за послуги з централізованого опалення у період за 01.02.2009 року по 31.08.2007 року у розмірі 9170,30 грн.
Відповідачем заявлено у відзиві на позовну заяву клопотання про застосування строку позовної давності з лютого 2009 року по грудень 2014 року, оскільки позивач звернувся до суду лише у грудні 2017 року.
Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.
Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.
Матеріалами справі підтверджено, що позивач 06.09.2016 року звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, а отже повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, врахувавши, що звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу перервало позовну давність та установивши, що на час подання заяви про видачу судового наказу строк позовної давності щодо деяких платежів вже був пропущений, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за період з вересня 2013 року в межах заявлених позивачем вимог згідно заперечення на відзив відповідача по 31.08.2017 року.
У статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Відповідно до пункту 1 частини першої, пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з централізованого опалення у житлове приміщення за період з вересня 2013 року по 31.08.2017 року, в межах заявлених позовних вимог у розмірі 8907,86 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1554,08 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, 525, 526, 651 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 8907 (вісім тисяч девятсот сім) грн. 86 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір у розмірі 1554 (одна тисяча пятсот пятдесят чотири) грн. 08 коп.
В задоволені решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Н.І.Рибалко