Справа № 474/622/18
Провадження № 2/474/32/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.19 року Врадіївський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Фасій В.В.

при секретарі судового засідання - Багрін Н.А.

без участі: позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 селищної ради Миколаївської області ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з вище вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 14.03.2008 р., між нею та дарувальником ОСОБА_5, було укладено нотаріально посвідчений договір дарування житлового будинку по вул. Мічуріна, 33, в смт. Врадіївка (далі будинок). Земельна ділянка площею 0,09 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, право власності на яку перейшло до спадкоємця ОСОБА_5, у порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_6, не була предметом договору дарування. 17.07.2014 р., ОСОБА_5, померла, не оформивши своїх спадкових прав на зазначену земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, єдиним спадкоємцем за законом є її донька (позивач) ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_7 на сьогодні вона протягом 3 років являється власником житлового будинку по вказаній адресі, однак не може в повній мірі користуватися та розпоряджатися ним, з підстав того, що земельна ділянка під будинком належить ОСОБА_6, та в іншому порядку, крім судового вона не може захистити свої невизнані права.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, звернувшись до суду з заявою (вх. № 51 від 08.01.2019 року) про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Крім цього, просять судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_4 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, звернувшись до суду з заявою (вх. № 5 від 03.01.2019 року) про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення.

Судом встановлені факти :

- 25.01.1993 року батько позивача - ОСОБА_6, набув право власності на земельну ділянку, на підставі державного акту виданого за рішенням ОСОБА_3 селищної ради від 08.12.1992 р., за № 118, загальною площею 0,09 га, яка знаходиться в межах ОСОБА_3 селищної ради, Миколаївської області, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку по вул. Мічуріна, 33, смт. Врадіївка (копія державного акту № 00000001 від 25.01.1993 р., свідоцтво про народження серії VІ-УР № 525616, видане 10.03.1964 р., свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ФП №417596 видане 22.11.1983 р.);

- 02.03.2004 р., спадкодавець ОСОБА_6, помер, відкрито спадкову справу, відповідно до якої у встановлений законом шестимісячний строк звернулася з заявою про прийняття спадщини дружина спадкодавця ОСОБА_5, (свідоцтво про смерть серії І-ФП № 203462, видане 18.07.2014 р., відповідь КП Первомайського МБТІ за вх. № 5452/18 від 15.11.2018 р.);

- 24.12.2004 р., спадкоємець - ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, виданого ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за № 2053, набула право власності на житловий будинок по вул. Мічуріна, 33, смт. Врадіївка, Миколаївської області (відповідь КП Первомайського МБТІ за вх. № 5452/18 від 15.11.2018 р., договір дарування від 14.03.2008 р., серії ВКІ № 213699, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8І.);

- по даним паперових носіїв інформації бюро технічної інвентаризації КП Первомайського міжміського бюро технічної інвентаризації станом на 31.12.2012 р., право власності на житловий будинок, що розташований за адресою вул., Мічуріна 33, в смт. Врадіївка, Миколаївської області зареєстровано за спадкоємцем ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою від 24.12.2004 року, реєстр №2053 (відповідь КП Первомайське МБТІ за вих.. №527/04-02-03 від 31.10.2018 р.)

- 14.03.2008 р. між ОСОБА_5 (дарувальник) та ОСОБА_1, (обдаровувана, вона ж позивач) було укладено нотаріально посвідчений договір дарування житлового будинку (далі договір дарування) по вул. Мічуріна, 33, смт. Врадіївка, Миколаївської області (договір дарування від 14.03.2008 р., серії ВКІ № 213699, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8І.);

- земельна ділянка площею 0,09 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належна спадкодавцю ОСОБА_6, не була предметом договору (договір дарування, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 42845671 від 27.08.2015 р., державний акт з № 00000001, від 25.01.1993 р.);

- 17.07.2014 р., дарувальник ОСОБА_5, померла не оформивши за життя своїх спадкових прав на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, після смерті ОСОБА_6, єдиний спадкоємець першої черги за законом є її донька ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) Л.В. вона ж, позивач (свідоцтво про народження серії VІ-УР № 525616, видане 10.03.1964 р., свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ФП №417596 видане 22.11.1983 р.);

- цільове призначення спірної земельної ділянки площею 0,09 га, яка набута ОСОБА_6 в порядку безоплатної приватизації на підставі рішення виконкому ОСОБА_3 селищної ради Миколаївської області від 08.12.1992 р., з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку - станом на 2018 р. не змінювалося, позивач з 2014 р. використовує її за призначенням ( висновок експерта від 08.06.2018 р., державний акт № 00000001 від 25.01.1993 р.);

- позивач є донькою спадкодавця ОСОБА_5, та спадкоємцем першої черги за законом. Інші спадкоємці які прийняли спадщину, мають право на обов'язкову частку у спадщину чи такі що прийняли її як особи які проживали зі спадкодавцем на момент смерті - відсутні (свідоцтво про народження серії VІ-УР № 525616, видане 10.03.1964 р., свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ФП №417596 видане 22.11.1983 р., довідка нотаріуса № 925/01-16 від 11.09.2018 р., довідка ОСОБА_3 с/р № 2832 від 05.06.2018 р.);

- станом на день розгляду справи в суді, позивач не може реалізувати своє право власності та оформити земельну дліянку призначену для обслуговування належного йому будинку на своє ім'я, в іншому порядку крім судового;

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання права власності на земельну ділянку.

При прийнятті рішення, суд керується ст.ст. 30, 67 Земельного кодексу Української РСР (в редакції 1990 р.), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара.

Також, суд керується положенням підп. Ґ п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правових угод. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України від 27 квітня 2007 р., - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Та ст. ст.1268, 1296 ЦК України, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового використання, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Те ж саме передбачено і ст. 120 ЗК України, згідно якої право на земельну ділянку переходить до набувача житлового будинку, будівлі чи споруди з моменту набуття права на цей будинок, будівлю чи споруду.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вивчивши та дослідивши наявні по справі докази, суд вважає доведеним, що разом з переходом, в 2015 році, права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Мічуріна, 33, смт. Врадіївка, Миколаївської області, до позивача ОСОБА_1, перейшло і право вланості на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування, а тому з врахуванням того, що цільове призначення земельної ділянки не змінювалося, визнання відповідачем позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та думку позивача та його представника судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,09 га, розташованої на території ОСОБА_3 селищної ради Миколаївської області, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованого по вул. Мічуріна, 33, смт. Врадіївка, Миколаївської області, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю № 00000001, виданого 25 січня 1993 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 304, належну ОСОБА_6, який помер 02.03.2004 року.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем ОСОБА_1.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Фасій