ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4126/19 Справа № 200/2192/18 Суддя у 1-й інстанції - Шевцова Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2018 року

по цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катерина Юріївна, про визнання недійсним правочину та скасування державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка К.Ю., про визнання недійсним правочину та скасування державної реєстрації права власності.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням міської ради від 26.12.2007 року № 142/26 ТОВ "Ейфель" було передано в оренду земельну ділянку під кадастровим номером № :02:422:0113 (№ :02:422:0126, № : 02: 422: 0127 ) для проектування та будівництва дитячо-юнацької спортивної школи та будівлі апартаментів по АДРЕСА_1 .

На підставі цього рішення, між міською радою та ТОВ "Ейфєль" було укладено договір оренди землі від 20.03.2008 року строком на три роки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П.

По закінченню терміну дії договору, відповідно його умов, 13.12.2010 року, а потім і 20.02.2014 року ТОВ "Ейфєль" зверталось до міської ради з клопотаннями стосовно поновлення строку дії договору оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені попереднім договором, та за відсутності заперечень з боку орендодавця, орендар продовжував користуватись вказаною земельною ділянкою.

02 липня 2012 року Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ та філією 04 ПП "Нива-В.Ш." було проведено аукціон з реалізації арештованого рухомого майна ТОВ "Ейфель", а саме: сваї у кількості 288 од., діаметром 620 мм., довжиною від 9 до 13 м., у вигляді недобудови, переможцем якого став відповідач ОСОБА_1

18 квітня 2013 року на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 17.04.2013 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричкою К.Ю., між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: сваї у кількості 288 од., діаметром 620 мм., довжиною від 9 до 13 м., у вигляді недобудови, яке належало ТОВ "Ейфель".

На підставі цього договору, приватним нотаріусом Ричкою К.Ю. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.04.2013 року внесено запис № 706811 про право власності на вищевказане незавершене будівництво за ОСОБА_2

Пізніше, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2014 року було визнано недійсними прилюдні торги (аукціон) з реалізації арештованого рухомого майна, яке належить боржнику ТОВ "Ейфель" оформлені протоколом № 0412120-7 від 02.07.2012 року, акт про проведення аукціону з реалізації арештованого майна рухомого майна від 16.04.2013 року, та свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 17.04.2013 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричкою К.Ю.

Також, позивач зазначав, що за ОСОБА_2 на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2015 року було визнано право власності на незавершене будівництво квартирний (багатоквартирний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , яке складається з цокольного поверху літ.А, загальною площею 1088,8 кв.м., готовністю 44 %, яке також було скасоване ухвалою суду від 11.09.2015 року.

Таким чином, оскільки скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2015 року, що є правовстановлюючим документом, тому і відсутні правові підстави знаходження нерухомого майна у власності ОСОБА_2 .

Позивач вказував, що наявність спірного незавершеного будівництва, розташованого на земельних ділянках, які належать територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, створює йому перешкоди у користуванні та розпорядженні даними земельними ділянками.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18.04.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричкою К.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 686; скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.04.2015 року, індексний номер 2590240, номер запису про право власності 706811 та запис від 17.04.2013 року, індексний номер витягу 2561483, номер запису про право власності 699810.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю. та зареєстрованого у реєстрі за номером № 686, укладеного 18.04.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останнім було отримано у власність незавершене будівництво: сваї у кількості 288 одиниць, діаметром 620 мм., довжиною від 9 до 13 м., у вигляді недобудови, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказане незавершене будівництво належало ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю. 17.04.2013 року, за реєстровим номером № 677, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.04.2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх необґрунтованості та недоведеності, прийшовши до висновку, що позивачем не було надано доказів того, що його права та законні інтереси були порушені спірним договором купівлі-продажу. Також, позивачем не було вказано, які саме майнові права на предмет договору підлягають відновленню у результаті визнання спірного договору недійсним.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2014 року у справі № 200/8911/13-ц за позовом ТОВ "Ейфєль" до ОСОБА_1 , Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, треті особи: Дніпропетровська міська рада, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Відділ освіти Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, визнано недійсними: прилюдні торги (аукціон) з реалізації арештованого рухомого майна, яке належить боржнику ТОВ "Ейфєль", оформлені протоколом № 0412120-7 від 02.07.2012 року; акт про проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна від 16.04.2013 року, яке належить ТОВ "Ейфєль"; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 17.04.2013 року, номер в реєстрі 677, посвідчене приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю.

Рішенням суду, зокрема встановлено «... що спеціалізована організація на підставі заявки державного виконавця про передачу на реалізацію нерухомого майна провела аукціон з реалізації арештованого рухомого майна боржника ТОВ "Ейфєль". При цьому в протоколі про проведення аукціону та спірному акті зазначено, що реалізоване майно є недобудовою. Згідно висновку Придніпровської державної академії будівництва та архітектури від 17.10.2011 року спірне майно є незавершеним будівництвом з готовністю будівельного об`єму 5,2 %. Отже, на аукціоні було реалізоване нерухоме майно згідно Порядку, який визначає процедуру реалізації рухомого майна, не зважаючи на те, що для об`єктів нерухомого майна визначено інший порядок реалізації, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.1999 року. Разом з цим, як встановлено в судовому засіданні, державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Куземченко А.С. було видано лише Акт про проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, яке належить ТОВ "Ейфєль", а саме свай у кількості 288 од., діаметром 620 мм, довжиною від 9 до 13 м., у вигляді недобудови, згідно висновку від 17.10.2011 року ГВУЗ "Придніпровська державна академія будівництва та архітектури", який був затверджений начальником Бабушкінського ВДВС, і будь-якого іншого Акту, а зокрема Акту про проведення аукціону з реалізації арештованого нерухомого майна, державним виконавцем Куземченко А.С. ні 16.04.2013 року, ні в інший день, не складалося, що підтвердив в судовому засіданні державний виконавець Куземченко А.С. та підтверджується матеріалами виконавчого провадження.».

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.08.2014 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.11.2014 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.08.2014 року залишено без змін.

Отже, свідоцтво, на підставі якого ОСОБА_1 набув у власність сваї у кількості 288 од., діаметром 620 мм. довжиною від 9 до 13 м., у вигляді недобудови, розташованої на земельній ділянці (кадастровий номер :02:422:0113), рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано недійсним, з огляду на той факт, що ОСОБА_1 придбав з аукціону рухоме майно, а свідоцтво було видане нотаріусом на нерухоме майно.

Таким чином, з аукціону було придбане рухоме майно, а зареєстровано право власності на нерухоме майно.

У свою чергу, на підставі цього свідоцтва про придбання нерухомого майна, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 незавершене будівництво: сваї у кількості 288 од., діаметром 620 мм. довжиною від 9 до 13 м., у вигляді недобудови, як об`єкт нерухомого майна, про що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу від 18.04.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю.

На підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2015 року у справі № 202/5198/15-ц за ОСОБА_2 визнано право власності на незавершене будівництво квартирний (багатоквартирний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , яке складається з цокольного поверху літ. А, загальною площею 1088,8 кв. м., готовністю - 44 %.

Ухвалою цього ж суду від 11.09.2015 року вищезазначене заочне рішення у справі № 202/5198/15-ц скасовано.

Також встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Дніпровської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та на якій знаходиться незавершене будівництво.

До клопотання був наданий пакет документів, необхідний для надання такого дозволу, зокрема наданий правовстановлюючий документ на незавершене будівництво - договір купівлі-продажу від 18.04.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 звернувся до Дніпровської міської ради із клопотанням про надання останньому в оренду земельну ділянку під існуюче незавершене будівництво - нерухоме майно, придбане ОСОБА_2 у ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна, яке визнано судом недійсним, з огляду на той факт, що насправді з аукціону було реалізовано рухоме майно.

Рішенням міської ради від 29.01.2014 року № 56/47 гр. ОСОБА_2 передано в оренду строком на два роки земельну ділянку (кадастровий номер :02:422:0113) по фактичному розміщенню незавершеного будівництва по АДРЕСА_3 .

На підставі цього рішення, між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі від 21.02.2014 року строком на два роки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В.

Строк дії договору оренди земельної ділянки від 21.02.2014 року, укладений між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_2 закінчився 21.02.2016 року.

20 червня 2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення іншого речового права, а саме: права оренди земельної ділянки за кадастровим номером: :02:422:0113.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2017 року у справі № 200/21311/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради про поновлення договору оренди землі та визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, позов задоволено у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 26.09.2018 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 року залишено без змін.

Таким чином, внаслідок видачі ОСОБА_1 свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 17.04.2013 року, укладення договору купівлі-продажу від 18.04.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з користування Дніпровської міської ради поза її волею на підставі обставини, яка у подальшому відпала (свідоцтво визнано недійсним) вибула земельна ділянка за кадастровим номером :02:422:0113.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами статей 317, 319, 658 ЦК України виключно власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, в тому числі реалізує право його продажу.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Статтею 203 ЦК України, визначено основні критерії чинності правочину, зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу загальних принципів цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно у разі, якщо майно вибуло з володіння власника, або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Колегія суддів виходить з того, що якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, то позов про визнання правочину недійсним та (або) про застосування наслідків недійсності правочину має пред`являтися тоді, коли майно залишається у набувача. Тобто якщо вчинено один правочин і повернути майно можна шляхом застосування реституції, то ефективним способом захисту буде визнання правочину недійсним. Якщо ж набувач, який набув майно за недійсним правочином, надалі відчужив таке майно іншій особі, потрібно звертатися з віндикаційним позовом.

Якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то правильним є визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача.

Проте в цьому випадку немає перешкод для задоволення лише віндикаційного позову, оскільки право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 06.06.2019 року у справі № 522/3031/15-ц.

При цьому, під час розгляду справи спростована презумпція правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на спірне майно, оскільки останнє вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 року, залишеного без змін постановою Верховного Суду від 26.09.2018 року, що свідчить про вибуття майна з володіння власника поза його волею та є підставою для застосування положень статті 388 ЦК України.

Рішення суду про задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що захист прав та інтересів Дніпровської міської ради в обраний нею спосіб не можна визнати ефективним, що не позбавляє її на звернення до суду з відповідним позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння відповідно до положень ч.1 ст. 388 ЦК України.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2018 року - скасувати та постановити нове.

У задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катерина Юріївна, про визнання недійсним правочину та скасування державної реєстрації права власності - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко