Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 317/1928/14-ц

провадження № 61-13063св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - Запорізька місцева прокуратура № 2 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, - головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Надія Володимирівна, Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції Запорізької області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4, Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, обслуговуючий садівничий кооператив «Гриф-2006»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області, у складі судді Гончаренко П. П., від 16 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області, у складі колегії суддів: Осоцького І. І., Кухаря С. В., Гончар М. С., від 06 грудня 2016 року.

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року Запорізький міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, - головного управління Держземагенства у Запорізькій області з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу КияниціН. В., Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4, Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, обслуговуючий садівничий кооператив «Гриф-2006» (далі - ОСК «Гриф-2006»), Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та повернення її власнику.

У зв'язку із зміною в законодавстві первинний позивач був замінений на Запорізьку місцеву прокуратуру № 2, яка діє в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області.

Свої вимоги прокурор мотивував тим, що проведеною перевіркою за участю спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області встановлено порушення земельного законодавства при виділенні земельних ділянок на території Долинської сільської ради. В результаті чого встановлено, що розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51, на виконання якого членам ОСК «Гриф-2006» було передано у власність земельні ділянки за рахунок земель ОСК «Гриф-2006», зокрема ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 передано у власність земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,1000 га (кадастровий номер :12:001:0619) для ведення садівництва, було скасовано постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. На підставі зазначеного розпорядження, ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703013, який було зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 51 від 20 березня 2007 року.

Посилаючись на вищевикладене, прокурор стверджував, що ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку у порушення норм статей 118, 123 ЗК України, у зв'язку з чим державний акт серії ЯГ № 703013 підлягає визнанню недійсним, оскільки ОСОБА_1 було відведено земельну ділянку, яка не перебувала у його користуванні, на підставі технічної документації із землеустрою та без розроблення проекту землеустрою.

Надалі ОСОБА_1 передав спірну земельну ділянку за договором купівлі-продажу ВКС № 857791 від 29 грудня 2007 року на користь ОСОБА_5, про що було зроблено відповідну позначку про перехід права власності. На підставі зазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_5 14 квітня 2008 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 276088.

За заявою ОСОБА_5 держреєстратором Реєстраційної служби Запорізького РУЮ Запорізької області Ткаліч В. О. 06 березня 2013 року прийнято рішення № 748325 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень внесено запис № 289344 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна № 1 за ОСОБА_5, видано витяг № 1021487 з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

В подальшому ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу № 531 від 12 березня 2013 року передала вказану земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_2, на підставі чого державним нотаріусом Кияницею Н.В. прийнято рішення № 837519 від 12 березня 2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

На підставі вказаного рішення нотаріуса до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис № 325818 про реєстрацію права власності на земельну ділянку (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 1) (кадастровий номер :12:001:0619) за ОСОБА_2

Згідно інформаційної довідки ОСОБА_2 є власником спірної земельної ділянки.

Із урахуванням зазначеного, прокурор просив позов задовольнити: визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку, серія ЯГ № 703013 від 20 березня 2007 року та серія ЯЕ № 276088, скасувати записи про державну реєстрацію вказаних державних актів; скасувати рішення державного реєстратора Ткаліч В. О. від 06 березня 2013 року; скасувати запис № 289344 про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на спірну земельну ділянку; скасувати рішення приватного нотаріуса Кияниці Н. В. від 12 березня 2013 року № 837519 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку; скасувати запис № 325818 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку; витребувати у ОСОБА_2 спірну земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 16 серпня 2016 року у задоволені позову прокурора відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведена протиправності поведінки відповідачів при набутті права власності на спірну земельну ділянку.

Розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації є юридичним фактом виявлення волі місцевого органу державної влади і офіційним визнанням й підтвердженням державою фактів виникнення прав на земельну ділянку, а тому скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51, яке є виконаним, не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки вони не відповідають загальним принципам права, тому що відповідачем по справі на реалізацію скасованого розпорядження голови районної державної адміністрації вже було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку.

Оскільки позовні вимоги щодо визнання недійсними та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та вимога про скасування державної реєстрації державного акту (права власності) на земельну ділянку заявлено з підстав недійсності угоди, за якою здійснювалося відчуження земельної ділянки, то відсутність підстав для задоволення вимог щодо угоди, за якою здійснювалося відчуження земельної ділянки, унеможливлює визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку і задоволення вимоги про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, відтак такі похідні вимоги позивача про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, про скасування реєстрації державного акту права власності на земельну ділянку також задоволенню не підлягають. Підстав для застосування статті 388 ЦК України судом не встановлено.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області відхилено, а рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16 серпня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. Позивач не довів протизаконної поведінки відповідачів при набутті права власності на спірну земельну ділянку.

Окрім того, 21 травня 2015 року постановою Вищого адміністративного суду України було скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року і постановлене нове рішення, яким розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» визнано законним та зазначено, що межі земельних ділянок ОСК «Гриф-2006» в натурі встановлювалися з закріпленням їх межовими знаками.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У грудні 2016 року перший заступник прокурора Запорізької області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 06 грудня 2016 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що Генеральна прокуратура України звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року у справі № 0870/645/12, якою відмовлено у задоволенні позову прокурора щодо незаконності розпорядження Запорізької РДА від 03 березня 2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006», на підставі якого було видано оспорюваний державний акт, однак на момент подання касаційної скарги подана заява розглянута не була. Судами не враховано, що видача державного акта на право власності на землю є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність, а тому враховуючи положення частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей акт не визнано недійсним (незаконним) у встановленому законом порядку. У разі задоволення Верховним Судом України заяви Генеральної прокуратури України та скасування постанови Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року, оскаржуване рішення Запорізького районного суду Запорізької області може бути переглянуте за нововиявленими обставинами. Вказані обставини не були враховані судами при ухваленні оскаржуваних рішень, у зв'язку з чим суди дійшли помилкових висновків про наявність підстав для відмови у задоволенні позову прокурора. Так, суди у порушення статей 79, 92, 93, 116, 118 ЗК України та статей 20, 29, 50 Закону України «Про землеустрій» безпідставно вирішили, що на момент передачі у власність ОСОБА_1 спірна земельна ділянка перебувала у його користуванні, а тому при відведенні землі розроблення проекту землеустрою не вимагалось. Внаслідок незастосування статей 203, 215 ЦК України та неправильного застосування положень статті 152 ЗК України суди дійшли неправильного висновку про відсутність такого способу захисту інтересів держави як визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

20 лютого 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

06 листопада 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу за позовом Запорізької місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, - головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В., Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4, Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, ОСК «Гриф-2006», Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та повернення її власнику призначено до судового розгляду.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

06 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 317/1928/14-ц розподілено судді-доповідачеві.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу не надходили

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 членам ОСК «Гриф-2006» було передано у власність земельні ділянки за рахунок земель ОСК «Гриф-2006», зокрема ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 передано у власність земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,1000 га, (кадастровий номер :12:001:0619) для ведення садівництва.

На підставі зазначеного розпорядження ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703013, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 51 від 20 березня 2007 року.

Надалі ОСОБА_1 передав спірну земельну ділянку за договором купівлі-продажу ВКС № 857791 від 29 грудня 2007 року на користь ОСОБА_5, про що було зроблено відповідну позначку про перехід права власності. На підставі зазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_5 14 квітня 2008 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 276088.

За заявою ОСОБА_5 державним реєстратором Реєстраційної служби Запорізького РУЮ Запорізької області Ткаліч В. О. 06 березня 2013 року прийнято рішення № 748325 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесено запис № 289344 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна № 1 за ОСОБА_5, про що видано витяг № 1021487 з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

В подальшому ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу № 531 від 12 березня 2013 року передала вказану земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_2, у зв'язку із чим державним нотаріусом Кияницею Н. В. прийнято рішення № 837519 від 12 березня 2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис № 325818 про реєстрацію права власності на земельну ділянку (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 1) (кадастровий номер :12:001:0619) за ОСОБА_2

Розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 було скасовано постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року (справа № 0870/645/12). Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

21 травня 2015 року постановою Вищого адміністративного суду України вказані постанова Запорізького окружного адміністративного суду та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі № 0870/645/12 були скасовані, постановлене нове рішення, яким у задоволенні позову про скасування розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» відмовлено.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Частиною другою статті 2 Цивільного кодексу України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Згідно із частиною другою статті 3 ЦПК, 2004 року, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Одним з таких органів є прокуратура, на яку пунктом 2 статті 121 Конституції України у редакції, яка діяла на час пред'явлення позову, покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.

Згідно зі статтею 116 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (частина перша статті 125 ЗК України).

Державний акт на право власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видавався на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій (пункт 1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 у редакції, чинній на час видачі спірного державного акта).

Отже, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку.

Як встановлено судами підставою для видачі державного акта ОСОБА_1 стало розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006».

Звертаючись до суду з указаним позовом, прокурор посилався на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року у справі № 0870/645/12, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року, якою було скасоване розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва».

Вказані судові рішення у справі 0870/645/12 скасовані постановою Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

На вказані обставини посилалися суди попередніх інстанцій при вирішенні спору у цій справі.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року заяву першого заступника Генерального прокурора України задоволено, постанову Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2013 року та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2012 року скасовано, провадження у справі № 0870/645/12 закрито з тих підстав, що вказаний спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій посилалися на обставини, встановлені постановою Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року щодо визнання законним розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006». Однак вказана постанова скасована постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року, а провадження у справі закрито.

Із урахуванням зазначеного, враховуючи те, що при вирішенні цього спору суди не надали оцінки законності розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03 березня 2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006», а вирішення заявлених позовних вимог залежить від встановлення правомірності зазначеного розпорядження, на підставі якого був виданий державний акт та земельна ділянка вибула з державної власності, вказані судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими, а отже вони підлягають скасуванню.

Подібного висновку за аналогічних обставин справи дійшов Верховний Суд у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 317/1623/14-ц (провадження № 14-21187цс18).

Під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати правові висновки, викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18), відповідно до яких власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

У відповідності до частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням вищенаведеного, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи судам необхідно врахувати висновки, висловленні у цій постанові щодо застосування норм матеріального права, дослідити докази у справи в їх сукупності.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 16 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року скасувати. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович