Справа № 441/1224/18 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/811/2010/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 17 серпня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою про визнання дій головного державного виконавця Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Копитко Ю.Ю. неправомірними і зобов'язання його винести постанову про скасування висновків про вартість житлового будинку і п'яти земельних ділянок, як необ'єктивних, недостовірних та таких, що не відповідають нормативно-правовим актам України з оцінки майна, а також зупинити передачу арештованого майна на реалізацію на електронних торгах на час розгляду скарги.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2, в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на незаконність дій державного виконавця Городоцького ВДВС КопиткаЮ.Ю. при проведенні опису майна, який проведено у її відсутності, чим порушено її право бути присутньою при проведенні такої виконавчої дії. Апелянт вважає неправдивими пояснення державного виконавця про те, що нею не оскаржувався результат експертної оцінки майна, оскільки подання скарги на дії державного виконавця, в тому числі і на дії виконавця, пов»язані з оцінкою майна, свідчить про те, що вона не погоджується з результатами оцінки майна. Незаконність дій державного виконавця обгрунтовує і тим, що не була вчасно повідомлена про організацію та проведення електронних торгів. Незаконність оскаржуваної ухвали обґрунтовує і тим, що судом першої інстанції не розглянуто та не вирішено її клопотання про виклик понятих, експерта, про залучення співвідповідача та про призначення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, чим порушено її процесуальні права. Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги те, що земельні ділянки є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбані у шлюбі. Враховуючи наведене просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції беручи до уваги встановлені ним обставини справи, давши оцінку наявним у справі доказам, дійшов висновку, що скаржником не доведено факту порушення державним виконавцем його законних прав та інтересів під час здійснення виконавчого провадження, а доводи зазначені у скарзі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою головного державного виконавця Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Копитко Ю.Ю. від 04.05.2018р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1305/631/2012, виданого Городоцьким районним судом Львівської області 17.06.2013р. у справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №014/08-5/11551-СК від 27.04.2006р. в розмірі 302 297, 09 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.07.2012р. становить 2 416 109, 46 грн., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 219 грн.

Здійснюючи дії по примусовому виконанню, 29.05.2018р., державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, і зокрема, житлового будинку АДРЕСА_1 заг. пл. 241,4 м.кв. та п'яти земельних ділянок.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 повідомлялася про проведення державним виконавцем 29.05.2018 року опису та арешту належного їй майна, і це нею не заперечувалося, а її відсутність під час проведення державним виконавцем опису майна у зв»язку із зайнятістю по роботі, не свідчить про неправомірність такої дії державного виконавця.

На думку колегії суддів, безпідставними, необґрунтованими та голослівними є доводи апелянта про те, що у проведенні опису майна не приймали участь поняті, зазначені в постановах про опис та арешт майна боржника, оскільки такі є надуманими, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до положень статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Із змісту скарги та долучених додатків до неї, вбачається, що державний виконавець, на виконання вимог статті 57 Закону України "Про виконавче провадження", з метою визначення вартості майна виніс постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності щодо надання висновку з питань вартості вищезазначеного майна та після отримання звіту про незалежну оцінку майна станом на 09.07.2018р, надіслав на адресу боржника повідомлення про результати оцінки майна, яку ОСОБА_2 отримала 22.07.2018р.

Заперечуючи щодо результатів визначення експертом - оцінювачем ОСОБА_5 оцінки майна, а саме, житлового будинку та п»яти земельних ділянок, вважаючи висновки про їх вартість необ»єктивними та недостовірними та такими, що не відповідають нормативно - правовим акта України з оцінки майна, вважаючи вартість майна не відповідає дійсності, є явно заниженою з метою якнайшвидшого продажу на електронних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна, ні скаржник, ні його представник, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надали ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що дійсна вартість житлового будинку та п»яти земельних ділянок є вищою, ніж та, що зазначена у висновках експерта - оцінювача ОСОБА_5

Твердження ОСОБА_2 про те, що вартість майна не відповідає дійсності, є явно заниженою, є лише її припущенням, а відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, однак ОСОБА_2 не надала ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції висновок експерта на спростування висновків експерта - оцінювача ОСОБА_5 щодо вартості житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 241,4 м.кв.та п»яти земельних ділянок, а відтак колегія суддів погоджується з судом прешої інстанції , який дійшов висновку про те, що вимоги скарги про визнання дій головного державного виконавця Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Копитко Ю.Ю. неправомірними і зобов'язання його винести постанову про скасування висновків про вартість житлового будинку і земельних ділянок, як необ'єктивних, недостовірних й таких, що не відповідають нормативно-правовим актам України з оцінки майна, не підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст.9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.СПД ОСОБА_5 має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_1 від 21.07.2017р. виданий Фондом Державного майна України на право оцінювати об'єкти у матеріальній формі, нерухомі речі в т.ч. земельні ділянки, житлові будинки та майнові права на них, включена до Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів діяльності згідно Свідоцтва від 20.06.2014р.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги твердження скаржника про те, що всі земельні ділянки набуті у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про правомірність дій державного виконавця, і окрім цього, твердження ОСОБА_2 про належність подружжю земельних ділянок на праві спільної сумісної власності, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов до вірного висновку про те, що дії державного виконавця є правомірними, відповідають вимогам чинного законодавства, вчинені в межах повноважень державного виконавця та на виконання вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Дійшовши висновку про те, що оскаржувані ОСОБА_2 рішення та дії державного виконавця були прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право скаржника не було порушено, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.2 ст. 451 ЦПК України постановив законну та обгрунтовану ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не розглянув та не вирішив її клопотання про виклик та допит понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7, експерта ОСОБА_5, залучення до участі у справі співвідповідача Пат «Райффайзенбанк «Аваль» та призначення судової будівельно - технічної експертизи житлового будинку та судової земельної експертизи земельних ділянок, спростовуються ухвалою суду від 17.08.2018 року., якою в задоволенні зазначених клопотань відмовлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, які достатньо мотивовані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 17 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26.02.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.