КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2019 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Березовенко Р.В.

Сержанюка А.С.

секретар судового засідання: Малашевський О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Славутицького міського суду Київської області, у складі судді Малишенко Т.О. від 10 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності на об'єкт нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визнати за ОСОБА_4, право власності на Ѕ частину квартири за адресою АДРЕСА_1.

03 травня 2019 року до суду відповідач ОСОБА_5, надіслала відзив на позовну заяву, а також зустрічну позовну заяву про визнання права особистої приватної власності на об'єкт нерухомого майна.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 10 липня 2019 року по вказаній справі призначено судово-товарознавчу експертизу і на час її проведення провадження по справі зупинено.

ОСОБА_4 з ухвалою суду не погодився та 24 липня 2019 року подав апеляційну скаргу. Просив вказану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважав, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи.

ОСОБА_5не надала до суду відзиву на апеляційну скаргу, надані їй законом процесуальні права щодо спростування доводів апеляційної скарги, подання доказів у повному обсязі мала можливість реалізувати, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник скаржника про відкриття апеляційного провадження за скаргою був повідомлений належним чином, а тому в силу вимог ст. 43, 44 ЦПК України мав цікавитися станом розгляду справи та отримувати поштову кореспонденцію суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Тому, колегія суддів вважає, що сторони про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, попри це в судове засідання не з'явилися, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Посилання ОСОБА_4 на те, що в матеріалах справи є інші достатні докази на підтвердження вартості квартири обґрунтованими, в розумінні ст. 89 ЦПК України, визнати не можна.

Відповідно до положень вказаної статі, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Інші доводи апеляційної скарги, як такі, що не мають правового підґрунтя, наведених висновків суду теж не спростовують і не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, колегія суддів теж відхиляє.

За наведеного, ухвалу міського суду належить залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Під час прийняття постанови колегія суддів враховує вимоги Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ч. 6 ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 268, 375, 367, 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 10 липня 2019 року залишити без змін

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше, як за п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Судді: С.В. Лівінський,

Р.В. Березовенко,

А.С. Сержанюк