ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3213/19 Справа № 214/1435/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

01 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа №214/1435/15-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Зубакової В.П., розглянувши матеріали апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором була залишена без руху та надано скаржнику строк для усунення її недоліків - сплати судового збору у розмірі (т. 2 а.с. 14).

Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України в разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Як вбачається з матеріалів справи, залишаючи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28 листопада 2018 року, судом було роз'яснено останньому, що його посилання на п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення від сплати судового збору за подання ним апеляційної скарги на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28 листопада 2018 року, є помилковим, з огляду на наступне.

Так, на учасників бойових дій розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ, який визначає статус, зокрема, і учасників бойових дій та гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов'язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VІІІ (набрав чинності з 01 вересня 2015 року) внесені зміни, зокрема, у статтю 5 Закону України «Про судовий збір» (пільги щодо сплати судового збору), а саме: відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору від час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Оскільки ОСОБА_1 є відповідачем у справі, у межах даної справи ним не заявлено вимог, пов'язаних з порушенням його прав, відсутні підстави для звільнення його від сплати судового збору.

ОСОБА_1 з такими висновками суду апеляційної інстанції не погодився, звернувшись 07 лютого 2019 року до суду із клопотанням, в якому зазначив, що він підлягає звільненню від сплати судового збору, як учасник бойових дій, та просив суд розпочати слухання справи. При цьому, вказав, що вимога суду сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги є незаконною, має ознаки кримінального правопорушення за ст. 375 КК України та є підставою для подання скарги до Вищої Ради правосуддя за фактом здирництва.

25 лютого 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із клопотанням про призначення справи до розгляду, зазначивши про відсутність у нього обов'язку сплачувати судовий збір та надавши копію постанови Верховного Суду від 27 червня 2018 року, в якій суд касаційної інстанції дійшов висновку про звільнення учасника справи від сплати судового збору, як учасника бойових дій, яка судом апеляційної скарги не може прийматися до уваги, оскільки не є джерелом прав у розумінні статті 3 ЦПК України та прийнята у справі, яка не є аналогічною або ж подібною до даного цивільного позову.

Судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28 листопада 2018 року відповідачем не сплачено, на теперішній час недоліки скарги не усунено.

Отже, відповідач ОСОБА_1, звернувшись до суду у грудні 2018 року із апеляційною скаргою на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28 листопада 2018 року, протягом тривалого часу не виявив належної зацікавленості у розгляді справи, що вказує на відсутність у нього зацікавленості у вирішенні спору по суті.

За таких обставин апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28 листопада 2018 року необхідно вважати неподаною та повернути її скаржникам.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд, -

У X В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 28 листопада 2018 рокувважати неподаною та повернути її скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя: