ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7806/19 Справа № 214/2313/19 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/2313/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 червня 2019 року, яке постановлено суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 10 червня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за несплату аліментів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.05.2011 року і до повноліття дитини. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, виданого Саксаганським відділом ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 29.01.2019 року у відповідача утворилась заборгованість по виплаті аліментів у період з травня 2011 року по січень 2018 року у розмірі 80341 грн. 66 коп., крім того позивачка вважає, що відповідач також повинен сплатити їй неустойку (пеню), яка за період з травня 2011 року по січень 2018 року складає 24 471 грн. 03 грн. В зв`язку з тим, що добровільно заборгованість відповідач не сплачує, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам на утримання дитини у розмірі 80341 грн. 66 коп., а також стягнути неустойку за несплату аліментів за період з 17.05.2011 року по 02.01.2018 року в розмірі 24471 грн. 03 коп.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 червня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 80 341 грн. 66 коп., та неустойку за несплату аліментів за період з 17 травня 2011 року по 02 січня 2018 року у розмірі 24471 грн. 03 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1536 грн. 80 коп. в дохід держави.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення з нього судового збору, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального прав, вважає рішення суду не законним та необґрунтованим. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є людиною з інвалідністю другої групи,про що ним в ході розгляду справи було повідомлено суд. На думку відповідача, судові витрати повинні компенсуватись за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог позивача про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за несплату аліментів в апеляційному порядку не оскаржено, у зв`язку з чим колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави стягнув судові витрати у розмірі 1536 грн. 80 коп.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що висновком МСЕК від 18 квітня 2019 року ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року визнано людиною з інвалідністю другої групи, безстроково(а.с.40).

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача щодо не врахування судом першої інстанції того, що він звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправомірно стягнув судовий збір з відповідача на користь держави, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду в частині стягнутого з відповідача на користь держави судового збору - скасуванню, на підставі ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення в цій частині, з вищенаведених підстав.

Отже, з урахуванням того, що відповідач звільнений від сплати судового збору за п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», колегія суддів вважає за необхідне судовий збір у розмірі 1536 грн. 80 коп. за подання позову позивачкою віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 червня 2019 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 ( вісімдесят) коп. за подання позову позивачкою віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: