РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м. Рівне

Справа № 562/191/18

Провадження № 22-ц/4815/290/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

за участю: позивачки

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області в складі судді Мички І.М. від 27 вересня 2018 року, проголошене в м. Здолбунів,

в с т а н о в и в:

В січні 2018 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 8.08.2015 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції в Хмельницькій області, про що зроблено актовий запис №161. Від даного шлюбу в них народився син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, на даний час між ними сімейні відносини фактично припинено, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам та інтересам їх з відповідачем дитини. Просить шлюб розірвати.

21.02.218 року відповідач подав до суду першої інстанції заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив розгляд справи провести без його участі.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 вересня 2018 року шлюб, зареєстрований 8.08.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції в Хмельницькій області, актовий запис №161 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. Призвіще позивачки після розірвання шлюбу вказано "ОСОБА_4". Вирішено питання розподілу судового збору.

Рішення мотивовано тим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 покликаються на незаконність та необґрунтованість рішення суду в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначають, що позивачкою не долучено до позову і не надано суду докази того, що сімейні відносини між сторонами припинені. В той же час, ОСОБА_5 щомісячно надає позивачці на неї та їх сина ОСОБА_8 матеріальну допомогу в розмірі від п'яти до шести тисяч гривень, купляє продукти харчування і подарунки сину.

Через неповідомлення судом відповідача ОСОБА_5 про час і місце розгляду справи, він не зміг 27.09.2018 року прийняти участь, в тому числі і за допомогою представника, у розгляді справи судом.

Вважають, що висновок суду про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки не відповідає обставинам справи, згідно яких у сторін на утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Крім того, відсутність в матеріалах справи рішення суду про стягнення з відповідача аліментів свідчить про те, що він не ухиляється від утримання сина і дружини.

З наведених підстав просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка вказує, що доводи відповідача щодо безпідставності її вимог про розірвання шлюбу є явно необґрунтованими та незаконними.

Доводить, що нормальні подружні стосунки між ними не склалися, відповідач неналежно ставиться до своїх шлюбних обов'язків та з приводу його протиправної поведінки вона зверталася із скаргами в Здолбунівське відділення Острозького відділу Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Вони з відповідачем втратили взаєморозуміння, фактично стали чужими людьми та проживають роздільно.

Крім того, ухвалою Здолбунівського районного суду від 21 лютого 2018 року провадження в справі було зупинене в зв'язку з наданням сторонам шестимісячного строку для примирення, в межах якого відповідач не приймав будь-яких заходів для примирення, що також свідчить про відсутність в нього бажання зберегти сім'ю.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції в Хмельницькій області 8.08.2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_9, про що складено актовий запис № 161.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття111 СК України)

Ухвалою Здолбунівського районного суду від 21 лютого 2018 року провадження у даній справі було зупинене в зв'язку з наданням сторонам шестимісячного строку для примирення.

Будь-які докази, які б свідчили, що протягом наданого судом строку відповідачем вживались заходи для примирення і сторони знову проживають однією сім'єю та спільно виховують дитину в матеріалах справи відсутні.

27.09.2018 року ОСОБА_4 подала до суду першої інстанції заяву, в якій свій позов підтримала та просила його задовольнити.

Сімейним Кодексом закріплено право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Встановивши право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Виходячи з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, має не суперечити моральним засадам суспільства, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням фактичного припинення між сторонами сімейно-шлюбних відносин, небажанні дружини продовжувати спільне життя та зберігати їх з відповідачем сім'ю, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Покликання відповідача та його представника на те, що позивачкою не надано суду докази того, що сімейні відносини між сторонами припинені, не заслуговують на увагу, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_5 позов визнав повністю.

Твердження апелянтів про надання ОСОБА_5 щомісячної допомоги позивачці та їх спільному сину матеріальної допомогу також не свідчать про продовження існування між сторонами сімейних відносин.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи, оскільки ОСОБА_5, скориставшись своїм правом, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Також, не передбачено законом примушення особи до збереження шлюбних відносин в інтересах її неповнолітньої дитини.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги на підставі частин 1,13 ст. 141 ЦПК України слід віднести за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 вересня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги віднести за рахунок ОСОБА_5.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 6 березня 2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Боймиструк С.В.

Шимків С.С.