Справа №359/5961/18
Провадження №2/359/542/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Шляхетко Ю.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

В липні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом та обгрунтовує його тим, що 15 квітня 2000 року вона уклала шлюб з ОСОБА_1 Під час шлюбу у них народились два сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Позивач не бажає жити однією сімєю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_2 просить суд розірвати шлюб.

ОСОБА_2 не зявилась у судове засідання. Позивач в пункті 3 прохальної частини позовної заяви (а.с.4) просить розглянути цивільну справу в її відсутності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши подані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 15 квітня 2000 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВРАЦС Бориспільського МУЮ Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис за №75. Ця обставина підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-ОК №040298 від 16 травня 2007 року (а.с.8).

22 серпня 2000 року у них народився син ОСОБА_3, а 25 грудня 2001 року ОСОБА_4 Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії І-БК №272716 від 19 вересня 2000 року (а.с.10), серії І-БК №043169 від 12 лютого 2002 року (а.с.9).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_2 не бажає жити однією сімєю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_1 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, повязане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений нею позов задоволений.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 15 квітня 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис за №75, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_5