Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 750/11600/16-ц

провадження №61-34771св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про стягнення коштів; за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2017 року у складі судді Карапута Л. В., та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Страшного М. М., Бечка Є. М., Шарапової О. Л.,

учасники справи:

позивач- відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач - позивач за зустрічним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Проше Лізинг Україна», товариство), у якому, з урахування уточнень, просив стягнути з відповідача 481 858,88 грн, сплачених ним на виконання нікчемного договору, укладеного між сторонами.

2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами договору про фінансовий лізинг, укладеного в простій письмовій формі 13 лютого 2013 року між

ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 , товариство зобов`язалось передати у розпорядження ОСОБА_1 автомобіль Volkswagen Polo Sedan, 2013 року випуску, вартістю 17 643,40 доларів США. У свою чергу ОСОБА_1 зобов`язався сплатити лізингові платежі відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування), придбати зазначений автомобіль за купівельною ціною, визначеною продавцем.

3. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01 листопада 2016 року, встановлено, що договір фінансового лізингу від 13 лютого 2013 року укладено без додержання вимог закону щодо його нотаріального посвідчення, тому він є нікчемним, що в силу положень статті 216 ЦК України є підставою для стягнення з відповідача сплачених на виконання вказаного договору коштів.

4. У січні 2017 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» подало зустрічний позов до ОСОБА_1 , у якому просило застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 257 762,57 грн, зобов`язати відповідача повернути товариству автомобіль Volkswagen Polo Sedan, 2013 року випуску.

5. Зустрічна позовна заява мотивовано тим, що ОСОБА_1 отримав за нікчемним договором фінансового лізингу автомобіль, яким користувався, тому за змістом статті 210 ЦК України має відшкодувати товариству вартість цього майна, в обумовленому сторонами розмірі (17 643,40 доларів США) за цінами, які існують на момент відшкодування, а також повернути об`єкт лізингу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 231 617,96 грн.

Зустрічний позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути ТОВ «Порше Лізинг Україна» транспортний засіб Volkswagen Polo Sedan, 2013 року виробництва. У задоволенні решти позовних відмовлено.

7. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що підставою для застосування наслідків недійсності правочину за договором про фінансовий лізинг від 13 лютого 2013 року, укладеного між сторонами, стало встановлення судовим рішенням нікчемності вказаного правочину. На виконання умов вказаного договору про фінансовий лізинг позивач сплатив на користь товариства 231 617,96 грн - лізингових платежів, саме такий розмір коштів в натурі були сплачені ОСОБА_1 за договором фінансового лізингу, тому підлягають стягненню на його користь за наслідками застосування статті 216 ЦК України.

8. Крім того, при застосуванні наслідків недійсності нікчемного правочину підлягають також задоволенню вимоги зустрічного позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» в частині зобов`язання ОСОБА_1 повернути транспортний засіб типу Volkswagen Polo Sedan, який є об`єктом лізингу.

9. Місцевий суд також дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 257 762,57 грн в рахунок відшкодування вартості транспортного засобу, оскільки ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Порше Лізинг Україна» кошти за придбання автомобіля в сумі 231 617,96 грн, ТОВ «Порше Лізинг Україна» не надало доказів наявності пошкоджень чи несправності об`єкту лізингу - транспортного засобу.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

10. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна» відхилено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Деснянського районного суду

м. Чернігова від 28 липня 2017 року змінено в частині вирішення позову ОСОБА_1

Збільшено суму коштів, стягнутих з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 з 231 617,96 грн до 481 858,88 грн та зазначено рік випуску об`єкта лізингу - автомобіля Volkswagen Polo Sedan 2012 рік.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

11. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 грошових коштів. Разом з тим, апеляційний суд не погодився з визначеною судом сумою коштів, що підлягають стягненню.

12. Згідно з умовами договору про фінансовий лізинг від 13 лютого 2013 року всі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів у доларах США.

13. У зв`язку з наведеним, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 481 858,88 грн, що еквівалентно 18 604,59 доларів США згідно курсу Національного банку України на момент постановлення судом рішення - 28 липня 2017 року.

14. Крім того, апеляційний суд виходив з того, що в дійсності спірний автомобіль є 2012 року випуску, що підтверджено експертом у висновку

від 26 травня 2017 року, тому вважав необхідним зазначити у резолютивній частині повернення автомобіля саме 2012 року випуску.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

15. У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Порше Лізинг Україна» просить: скасувати рішення апеляційного суду в частині стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» 481 858,88 грн та визначення року випуску автомобіля із залишенням в силі рішення суду першої інстанції про стягнення з товариства 231 617,96 грн, а також зазначення року випуску спірного автомобіля - 2013 року; скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог з ухваленням у цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства 257 762,57 грн, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. Касаційна скарга мотивована тим, що для повернення сторін нікчемного правочину у первісний стан позивач (за первісним позовом) повинен повернути товариству новий транспортний засіб, який отримував за нікчемним правочином. Оскільки це зробити неможливо, то позивач (за первісним позовом) повинен відшкодувати вартість одержаного ним майна за цінами на момент відшкодування, оскільки користувався об`єктом лізингу (переданим йому майном за договором), починаючи з лютого 2013 року і продовжує ним користуватись, у зв`язку з чим вартість отриманого ним майна суттєво знизилася.

17. Вимоги зустрічного позову про стягнення коштів у розмірі 257 762,57 грн мають на меті компенсувати різницю вартості нового транспортного засобу з вартістю вживаного транспортного засобу на момент його повернення.

18. Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог товариства про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 257 762,57 грн, не в повній мірі застосував положення статті 216 ЦК України, які передбачають відшкодування стороною недійсного правочину вартості того, що було нею одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування у випадку користування таким майном.

19. Суд апеляційної інстанції взагалі не розглянув доводи апеляційної скарги товариства в цій частині, не застосував вимоги статті 216 ЦК України та безпідставно відхилив апеляційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна».

20. Суд апеляційної інстанції всупереч вимогам абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України при ухваленні оскаржуваного рішення помилково застосував положення статті 533 ЦК України, положення договору про еквівалент, та неправомірно стягнув з ТОВ «Порше лізинг Україна» 481 858,88 грн, оскільки не врахував, що на виконання договору про фінансовий лізинг вказане товариство отримало з моменту його укладення від позивача (за первісним позовом) кошти в розмірі 231 617,96 грн. Тобто, товариством отримано кошти в натурі саме у розмірі 231 617,96 грн, а не суму в розмірі 18 604,59 доларів США.

21. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що позивачем (за первісним позовом) сплачено товариству суму у розмірі, еквівалентному 18 604,59 доларів США.

22. У касаційній скарзі заявник посилається на невідповідність висновків апеляційного суду щодо року випуску спірного транспортного засобу (2012 рік), оскільки договором купівлі-продажу від 19 лютого 2013 року та актом приймання-передачі транспортного засобу, підтверджується, що роком випуску автомобіля є саме 2013 рік.

Доводи інших учасників справи

23. У відзиві на касаційну скаргу, ОСОБА_1 заперечує проти доводів ТОВ «Порше Лізинг Україна» та просить залишити ухвалені у справі рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

24. ОСОБА_1 послався на те, що у нього існувало грошове зобов`язання перед товариством по сплаті лізингових платежів, авансового та адміністративного платежу, встановлених у іноземній валюті, які комерційний банк визначений цим товариством у договорі фактично купував для позивача (за первісним позовом) з метою розрахунку. Зазначені умови договору були адаптовані до вимог чинного законодавства, а саме: всі платежі, що підлягали сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягали розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовувався до еквівалентів у доларах США. Отже, ОСОБА_1 було сплачено на виконання умов договору про фінансовий лізинг на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» кошти у розмірі 231 617, 96 грн - лізингові платежі та авансовий платіж, а також адміністративний платіж у розмірі 2115, 43 грн, що по курсу Національного банку України (згідно пункту 6.3. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що міститься в матеріалах справи) на час їх сплати, всього, становило

18 604,59 доларів США.

25. На момент ухвалення судового рішення сума, що підлягає стягненню з

ТОВ «Порше Лізинг Україна» складає 481 858,88 грн, що еквівалентно 18 604,59 доларів США, згідно курсу Національного банку України станом на 28 липня 2017 року, ураховуючи умови договору про фінансовий лізинг, недійсність якого стала підставою для застосування реституції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

26. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

27. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

28. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29. У червні 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30. 13 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та TOB «Порше Лізинг Україна» було укладено договір про фінансовий лізинг, предметом якого є транспортний засіб Volkswagen Polo Sedan, 2013 року виробництва.

31. Згідно умов вказаного договору вартість об`єкту лізингу

становила 17 643, 40 доларів США, що в гривневому еквіваленті, згідно видаткової накладної від 21 лютого 2013 року склало 143 193,83 грн.

32. Лізингові платежі згідно договору, графіку покриття витрат та виплат лізингових платежів, що є додатком до вищезазначеного договору встановлені у фіксованому розмірі і складали 389,77 доларів США, авансовий платіж - 3 528, 68 доларів США, адміністративний платіж - 264,65 доларів США.

33. Згідно з договором про фінансовий лізинг вартість об`єкта лізингу визначена у доларах США. Усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів у доларах США, визначених вище, відповідно до пунктів 6.3 та 2) відповідно до пункту 6.4.2 (якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

34. Зобов`язання (вказані вище еквіваленти у доларах США) лізингоодержувача на момент доставки об`єкта лізингу будуть виражені у гривнях у акті прийому-передачі, який є невід`ємною частиною договору про фінансовий лізинг. Наступні розрахунки у гривнях будуть здійснюватись лізингодавцем та вказуватись у рахунках, що підлягають оплаті лізингоодержувачем.

35. Актом прийому-передачі від 13 лютого 2013 року ОСОБА_1 отримав автомобіль (об`єкт лізингу), вартість якого становила 143 193,83 грн, авансовий платіж - 28 638,77 грн, обсяг фінансування, щомісячний платіж

3 163,37 грн, адміністративні витрати 2147,88 грн.

36. На виконання укладеного договору ОСОБА_1 сплачено

ТОВ «Порше Лізинг Україна» грошові кошти у загальному

розмірі 231 617,96 грн (лізингові платежі та авансовий платіж, а також адміністративний платіж у розмірі 2115,43 грн.

37. Усі лізингові платежі ТОВ «Порше Лізинг Україна» розраховував, а ОСОБА_1 сплачував у гривні.

38. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01 листопада 2016 року, встановлено, що укладений 13 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та TOB «Порше Лізинг Україна» є нікчемним і визнання такого договору недійсним судом не вимагається, оскільки при його укладенні не дотримано вимог закону щодо його нотаріального посвідчення.

39. Підставою для застосування наслідків недійсності правочинів до договору про фінансовий лізинг стало встановлення судовим рішенням нікчемності вказаного правочину.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

40. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

41. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

42. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

43. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

44. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

45. У справі, яка переглядається, правовідносини між сторонами виникли за договором лізингу, який у судовому порядку визнано нікчемним.

46. Відповідно до статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у випадку неможливості такого повернення (зокрема, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі) необхідно відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

47. Отже, у разі застосування реституції за нікчемним договором лізингу, лізингодавець зобов`язаний повернути лізингоодержувачу сплачені ним платежі на виконання умов договору, а лізингоодержувач, у свою чергу, зобов`язаний повернути лізингодавцю передане за договором майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користувався.

48. Установивши, що за нікчемним правочином ОСОБА_1 сплачено ТОВ «Порше Лізинг Україна» грошові кошти саме у розмірі 231 617,96 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» відповідно до положень статті 216 ЦК України, оскільки саме ця сума отримана товариством за нікчемним правочином в натурі.

49. Під час розгляду справи ОСОБА_1 не доведено отримання ТОВ «Порше Лізинг Україна» на виконання умов укладеного договору грошових коштів саме в іноземній валюті, у зв`язку з чим, висновок суду першої інстанції про обсяг грошових коштів, отриманих ТОВ «Порше Лізинг Україна» у сумі 231 617,96 грн є правильним. Правові підстави для стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» коштів у гривні, з урахуванням обмінного курсу валюти у доларах США на час ухвалення рішення суду - відсутні.

50. Змінюючи рішення суду першої інстанції та збільшуючи суму коштів, яка підлягає поверненню за нікчемним правочином до 481 858,88 грн, тобто з урахуванням курсу валюти у доларах США на час ухвалення рішення суду, суд апеляційної інстанції не врахував, що за змістом статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину поверненню підлягає саме те, що сторона отримала на виконання цього договору у натурі, а у даному випадку отримання ТОВ «Порше Лізинг Україна» лізингових платежів у доларах США не встановлено та матеріалами справи не підтверджено. Платежі на виконання договору здійснювались саме у національній валюті - гривні.

51. Суд апеляційної інстанції, у правовідносинах, які стосуються застосування інституту реституції, зокрема щодо повернення отриманих за нікчемним правочином коштів, сплачених у національній валюті України - гривні, неправильно застосував положення статті 533 ЦК України щодо валюти виконання грошового зобов`язання та помилково вважав, що сплачені ОСОБА_1 кошти у розмірі 231 617,96 грн слід перевести в еквівалент доларів США на момент їх оплати, що за розрахунком суду складало 18 604,59 доларів США, та виходячи з цієї суми, стягнути з ТОВ «Порше Лізинг Україна» еквівалент у гривні станом на момент ухвалення рішення - 481 858,88 грн, як такі, що отримані за нікчемним правочином, хоча фактично така сума у доларах США, позивачем не сплачувалась.

52. Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривні. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривні, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

53. Таким чином, грошовий еквівалент в іноземній валюті застосовується лише тоді, коли його визначено у зобов`язанні договором або законом.

54. Відповідно до пункту 6.3 додатку до договору лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна», відображають справедливу вартість об`єкта лізингу та забезпечують отримання ТОВ «Порше Лізинг Україна» очікуваної станом на дату виконання контракту суми на основі діючого курсу обміну євро/долара США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ «КІБ Креді Агріколь» або іншим банком), або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ «КІБ Креді Агріколь» або іншим банком) з купівлі та продажу євро/доларів США до української гривні, як буде обрано ТОВ «Порше Лізинг Україна» станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті.

55. Тобто, умовами договору регулюється грошове зобов`язання щодо сплати лізингоодержувачем грошової суми в еквіваленті 17 643 доларів США - вартості об`єкту лізингу, щомісячного лізингового платежу у розмірі 389,77 доларів США, адміністративного платежу - 264,65 доларів США, тобто у цьому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті визначений.

56. Установлення умовами договору вартості об`єкту лізингу в еквіваленті іноземної валюти, за домовленістю сторін спрямовано на забезпечення отримання ТОВ «Порше Лізинг Україна» очікуваної станом на дату виконання контракту суми на основі діючого курсу обміну долара США, за яким на встановлену дату укладалася угода.

57. Натомість, сторонами договору було обумовлено, що зобов`язання (вказані вище еквіваленти у доларах США) лізингоодержувача на момент доставки об`єкта лізингу будуть виражені у гривнях у акті прийому-передачі, який є невід`ємною частиною договору про фінансовий лізинг, а наступні розрахунки у гривнях будуть здійснюватись лізингодавцем та вказуватись у рахунках, що підлягають оплаті лізингоодержувачем.

58. Тобто, порядок виконання зобов`язання відповідно до укладеного сторонами договору встановлено у гривнях, в тому числі щомісячні лізингові платежі визначались у гривні та сплачувались позивачем саме у гривні, тому підстави для перерахування сплаченої суми в еквівалент іноземної валюти - долар США, та стягнення цієї суми за обмінним курсом станом на момент ухвалення рішення відповідно до правил статті 216 ЦК України відсутні.

59. Кошти, внесені за нікчемним правочином в національній валюті України - гривні, повертаються в національній валюті в тій же сумі, в якій вони були внесені, оскільки в даному випадку договором встановлено порядок виконання грошового зобов`язання саме у гривні, а також обумовлено порядок визначення платежів за договором щодо об`єкту лізингу, вартість якого встановлена в іноземній валюті.

60. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні завдано збитків, вони підлягають відшкодуванню винною особою на загальних підставах.

61. У даному випадку, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що сплачуючи кошти у гривні, ним фактично придбавалась іноземна валюта - долар США для погашення лізингових платежів. Разом з тим, докази придбання іноземної валюти та здійснення виконання зобов`язання у цій валюті матеріали справи не містять. У цій справі, ОСОБА_1 фактично ставить питання про повернення суми, яка на момент сплати дорівнювала еквіваленту доларів США, але з урахуванням курсової різниці цього еквіваленту на момент вирішення справи, що не узгоджується з наведеними вище нормами матеріального права, якими врегульовано питання застосування двосторонньої реституції за нікчемним договором.

62. Надаючи оцінку доводам ТОВ «Порше Лізинг Україна» щодо відмови у задоволенні заявлених ним вимог зустрічного позову, зокрема щодо стягнення ОСОБА_1 257 762,57 грн, як різниці між ринковою вартістю нового автомобіля та ринковою вартістю вживаного автомобіля, яким користувався ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про безпідставність цих вимог, оскільки товариством не доведено підстав для застосування правил абз. 2 частини першої статті 2016 ЦК України щодо відшкодування вартості отриманого автомобіля, за цінами, які існують на момент відшкодування.

63. Так, під час розгляду справи судами не встановлено факт неможливості повернення транспортного засобу лізингодавцю та зобов`язано ОСОБА_1 повернути це майно. При цьому, ТОВ «Порше Лізинг Україна» не доведено, що об`єкт лізингу, що підлягає поверненню за правилами двосторонньої реституції є пошкодженим або несправним.

64. Щодо доводів касаційної скарги ТОВ «Порше Лізинг Україна» про неможливість повернення ОСОБА_1 автомобіля у тому стані, у якому він отримувався за договором (новий транспортний засіб), в силу тривалого користування цим майном і істотного зменшення його вартості, колегія суддів виходить з наступного.

65. Згідно зі статтею 628 ЦК України до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

66. Договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

67. В частині положень щодо надання об`єкту лізингу у користування, на правовідносини, зокрема щодо оплати за це, поширює свою дію параграф 5 «Найм (оренда) транспортного засобу» глави 58 «Найм (оренда)» ЦК України, що узгоджується з положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг».

68. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі на підставі нікчемного договору фінансового лізингу, мають певні особливості, а саме: з моменту виникнення між сторонами у справі спірних правовідносин ОСОБА_1 користувався предметом лізингу (вказаний вище транспортний засіб), який належить на праві власності ТОВ «Порше Лізинг Україна».

69. За змістом Глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

70. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

71. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша статті 1212 ЦК України).

72. Правовідносини за нікчемним договором фінансового лізингу, на підставі якого відбулося фактичне користування позивачем транспортним засобом відповідача за своїм змістом, є кондикційними.

73. Оскільки договір є нікчемним з моменту його укладення, то фактичний користувач предмета лізингу, який без достатньої правової підстави за рахунок власника предмета лізингу зберіг у себе кошти, які мав заплатити за весь час користування предметом лізингу, зобов`язаний повернути ці кошти власнику на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

74. Велика Палата Верховного Суду дійшла таких правових висновків про застосування частини першої статті 1212 ЦК України до правовідносин щодо фактичного використання майна без достатньої підстави у постанові від 23 травня 2018 року (справа № 14-77цс18).

75. У справі, яка переглядається, суд першої інстанції застосував наслідки нікчемності договору фінансового лізингу (двосторонню реституцію), шляхом повернення лізингоодержувачу сплаченої ним суми та зобов`язання останнього повернути лізингодавцю об`єкт лізингу.

76. Разом з тим, у цій справі судами не встановлювались обставини і не перевірялись підстави щодо покладення на лізингоодержувача обов`язку по сплаті лізингодавцеві коштів за користування предметом лізингу, такі позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» не заявлялись і такими підставами зустрічний позов не обґрунтовувався.

77. Зустрічні позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» про стягнення з ОСОБА_1 стосувалися відшкодування різниці між вартістю нового автомобіля, який отримував ОСОБА_1 , та дійсною вартістю цього транспортного засобу на момент відшкодування, після його тривалого використання.

78. У задоволенні вказаних вимог зустрічного позову, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в силу їх недоведеності і безпідставності, з урахуванням обставин і підстав, на які посилався позивач у контексті даної справи та дотриманням принципу диспозитивності цивільного процесу.

79. При цьому, ТОВ «Порше Лізинг Україна» не позбавлено можливості звернутися до суду з відповідним позовом щодо покладення на лізингоодержувача обов`язку по сплаті коштів за користування предметом лізингу та доводити під час розгляду справи підстави для їх задоволення, в тому числі розмір коштів, які мав заплатити відповідач за весь час користування предметом лізингу.

80. В силу приписів статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може вдаватись до встановлення або до оцінки обставин, що не були встановлені в оскаржуваних рішеннях, не вирішує питання про достовірність або недостовірність доказів чи про перевагу одних доказів над іншими.

81. Колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги ТОВ «Порше Лізинг Україна» про помилкове зазначення року випуску об`єкту лізингу (транспортного засобу) - 2012 року, оскільки за договором купівлі-продажу від 19 лютого 2013 року, акту приймання-передачі транспортного засобу, роком випуску автомобіля є 2013 рік. При цьому, посилання апеляційного суду на висновок автотехнічної та автотоварознавчої експертизи від 26 травня 2017 року, як на підставу визначення дати випуску автомобіля є безпідставними, оскільки дане питання не було предметом експертного дослідження, на розгляд експерта не ставилось.

82. Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

83. Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

84. Суд першої інстанції, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, правильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення первісного позову ОСОБА_1 в частині стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» сплачених за нікчемним договором коштів у розмірі 231 617,96 грн, а також задоволення вимог зустрічного позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» в частині зобов`язання ОСОБА_1 повернути товариству транспортний засіб - Volkswagen Polo Sedan, 2013 року випуску.

85. Змінюючи правильне по суті рішення суду першої інстанції, шляхом збільшення стягнутої з ТОВ «Порше Лізинг Україна» суми з 231 617,96 грн до 481 858,88 грн, суд апеляційної інстанції неправильно застосував норму матеріального права щодо валюти виконання грошового зобов`язання, та дійшов помилкового висновку про необхідність зазначення в резолютивній частині рішення рік випуску спірного автомобіля - 2012 рік.

86. Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але апеляційним судом допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, рішення апеляційного суду у вказаній вище частині, згідно зі статтею 413 ЦПК України, підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

87. Рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 257 762,52 грн на відшкодування вартості транспортного засобу залишити без змін на підставі статті 410 ЦПК України.

Щодо судових витрат

88. Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

89. Ураховуючи часткове задоволення касаційної скарги, скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, а також пропорційність задоволених вимог касаційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягає стягненню 2 878,44 грн судового збору за подачу касаційної скарги, що є прапорційним задоволених вимог).

Керуючись статтями 400, 410, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» задовольнити частково.

2. Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року в частині збільшення стягнутої з товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 суми з 231 617,96 грн до 481 858,88 грн, та зазначення в резолютивній частині рішення року випуску спірного автомобіля - 2012 рік, скасувати із залишенням у цій частині в силі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова

від 28 липня 2017 року.

3. В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова

від 28 липня 2017 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

4. Стягнути з ОСОБА_1 суми на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»

2 878,44 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська