З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" лютого 2019 р. м.Житомир
Корольовський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого судді Рожкової О.С.,
за участі секретаря судового засідання Яковенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:
21.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.
Представник позивача у судове засідання не зявився, не заперечував проти ухвалення заочного рішення, просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відсутність представника позивача (а.с.42,44).
Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 21.11.2018, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. В судові засідання, призначені на 15.01.2019 та 18.02.2019 року відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с.52,55).
Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Як встановлено, ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
21.05.2018 ПАТ КБ "Приватбанк" змінило назву на АТ КБ "Приватбанк".
Судом встановлено, що 26.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ZRXRRX09130214, згідно умов якого, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1078,79 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк по 26.07.2009 включно (а.с.6-9).
02.05.2011 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 03.05.2011 року (а.с.13).
Оскільки, позичальник ОСОБА_2 помер 02.05.2011, його спадкоємці мали подати до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини до 02.11.2011 року включно.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України встановлює те, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно положень ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Разом з тим, як вбачається із відповіді приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 24.04.2018 року на претензію ПАТ КБ «Приватбанк» від 17.03.2018 року (а.с.19), 24.04.2018 року на підставі вказаної претензії кредитора нотаріусом заведено спадкову справу № 44/2018 щодо майна померлого 02.05.2011 року ОСОБА_2, свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 не видавалося (а.с. 20).
Однак, дослідивши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що зазначена
заборгованість розрахована позивачем станом на 20.07.2018 року, та розрахунок заборгованості ОСОБА_2 на день його смерті 02.05.2011, матеріали справи не містить.
Крім того, позивачем не надано суду доказів обсягу майна, отриманого, на думку позивача, відповідачем ОСОБА_1 у спадщину після смерті ОСОБА_2, а також його вартість.
При цьому з жодними клопотаннями щодо витребування вказаних доказів та встановлення дійсних спадкоємців майна померлого позичальника, - від позивача до суду не надходило.
Окремо, слід звернути увагу на те, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що борг ОСОБА_2, після його смерті - 02.05.2011 року, продовжував збільшуватись до 20.07.2018 року, однак з позовною заявою банк звернувся до суду лише 02.11.2018 року, тобто понад сім років з дня смерті позичальника.
У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно із ст.ст. 79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
За вимогами ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено достатніми доказами те, що відповідач дійсно є спадкоємцем померлого позичальника, а відтак належним відповідачем у даній справі, суд приходить до висновку про повну необґрунтованість, безпідставність та недоведеність позовних вимог, в зв»язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст.258-259, 268, 272-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 - відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач:

АТ КБ "Приватбанк",

місцезнаходження за адресою:

01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д

рах. № 3111, МФО 305299,

,

Відповідач:

ОСОБА_1,

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_1

Cуддя О. С. Рожкова