Справа № 344/116/19
Провадження № 22-ц/4808/371/19
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Девляшевського В.А., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.

розглянувши у судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на дитину у розмірі 1/4 від усіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року, постановлену суддею Бабій О.М.,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на дитину у розмірі 1/4 від усіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає , що ухвала постановлена при неповному зясуванні судом обставин, що мають значення для справи.

Частиною 9 ст. 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу. Зазначає, що положення ч. 9 ст. 165 ЦПК України не містить інформації про те, що отримана судом інформація має бути виключно про зареєстроване на території України місце проживання (перебування) фізичної особи боржника. До заяви про видачу судового наказу долучено копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому міститься інформація про те, що боржник є єдиним учасником ТОВ «ХАРИЗМАНО», а також інформація про місце його реєстрації : 1020, Лакен, м. Брюссель, вул. Стювенберг, 1, Бельгія.

Вважає, що до заяви про видачу судового наказу долучені достовірні, належні та допустимі докази, з яких наявна можливість встановити місце реєстрації боржника. Ч. 1 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. В заяві про видачу судового наказу апелянт зазначила останнє відоме місце проживання боржника в Україні: 76019, м. Івано-Франківськ, вул. Берегова, буд. 34 А кв.4, а не кв.№40, як це зазначено в ухвалі. З відповідачем дійсно проживали за вказаною нею адресою, однак він не реєстрував місце свого проживання в органах Державної міграційної служби України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що з поданих матеріалів неможливо встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника ОСОБА_2.

Статтею 160 ЦПК Українивизначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5ст. 165 ЦПК Україниу разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до ч. 9ст. 165 ЦПК Україниу разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно відповіді відділу з питань моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС Івано-Франківської області відомості щодо реєстрації громадянина ОСОБА_3 відсутні.

Таким чином, суд не має можливості встановити зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_3, у звязку з чим законним та обґрунтованим є його висновок про відмову у видачі судового наказу.

При цьому, відмова у видачі судового наказу з визначених підстав не є перешкодою для звернення з такими самими вимогами у порядку позовного провадження.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга заявника не містить.

Доводи апеляційної скарги суд вважає необґрунтованими, оскільки заявник не позбавлена можливості звернутися до суду в позовному провадженні з заявою про стягнення аліментів на неповнолітнюдоньку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що заявник звернулась з заявою до суду з дотриманням правил підсудності, не впливають на правильність висновків суду, оскільки підставою для відмови у видачі судового наказу було не порушення правил підсудності, а неможливість встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника ОСОБА_4.

Для країн членів Європейського Союзу з 01 серпня 2014 року набрала чинності Конвенція про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, підписана 23 листопада 2007 року в Гаазі, яка ратифікована Україною 11 січня 2013 року і набрала чинності для України 01 листопада 2013 року.

Метою цієї Конвенції є забезпечення ефективного міжнародного стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, зокрема шляхом: створення всеосяжної системи співробітництва між органами Договірних держав; забезпечення доступності заяв, які подаються для винесення рішень про утримання; забезпечення визнання та виконання рішень про утримання, а також передбачення ефективних заходів для негайного виконання рішень про утримання (ст. 1 Конвенції).

Норми зазначеної Конвенції передбачають також необхідність повідомлення платника аліментів про розгляд справи відповідним судом.

Керуючисьст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 07 березня 2019 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: В.А. Девляшевський

ОСОБА_5