Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 346/3760/15-ц

провадження № 61-11890св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу Григорець Марія Василівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 , правонаступником якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2016 року у складі судді Потятинника Ю. Р. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року у складі колегії суддів: Максюти І. О., Ковалюка Я. Ю., Матківського Р. Й.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_5 , правонаступниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу Григорець М. В. (далі - приватний нотаріус Коломийського МНО), про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Позовна заява обґрунтована тим, що належне ОСОБА_5 нерухоме майно - 1/2 частину будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 , було незаконно відчужено його дочкою ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 (онуки позивача).

Вказував, що спірний договір купівлі-продажу частини житлового будинку укладений 08 грудня 2009 року без його згоди і відома, чим порушено його право власності. На момент укладення спірного договору він проживав у спірному будинку, користувався ним і, якщо б мав наміри продати будинок, то міг це виконати самостійно.

Після укладення вказаного договору, правочин схвалений ним не був, про нього довідався у липні 2015 року з інформації з Реєстру державної реєстрації права власності. У наданій позивачем довіреності, на підставі якої було відчужене вищевказане майно, не зазначено, що він уповноважив дочку продати саме його частину будинку, за яку ціну, в які терміни та на яких умовах.

Посилаючись на те, що дії ОСОБА_3 не відповідали волі та інтересам позивача, ОСОБА_5 просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі при укладенні оспорюваного договору діяли у межах чинного законодавства на підставі виданої позивачем довіреності, тому підстави для визнання даного правочину недійсним на підставі статей 203, 215, 232 ЦК України відсутні.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня

2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження, що правочин вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, що може бути підставою для визнання такого правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди дійшли помилкового висновку, що ОСОБА_5 уповноважував ОСОБА_3 на укладення спірного договору.

Сам по собі факт наявності вказаної довіреності не підтверджує волі ОСОБА_5 на укладення спірного договору. В наданій довіреності не конкретизовано повноважень повіреного щодо відчуження майна, не вказано, яке саме майно ОСОБА_3 уповноважена продати, за яку ціну, в які терміни і на яких умовах.

Повірена особа не погоджувала з власником спірного майна істотних умов договору купівлі-продажу. Спірним договором позивача позбавлено права на житло.

Суди безпідставно не взяли до уваги пояснення про те, що на момент укладення спірного договору ОСОБА_5 проживав у спірному будинку і, якщо б мав намір відчужити майно, то міг виконати це самостійно.

Укладаючи від імені ОСОБА_5 спірний договір, ОСОБА_3 перевищила повноваження, надані їй довіреністю.

Доводи інших учасників справи

У травні 2016 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник - ОСОБА_6 , подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що саме позивач звернувся до неї з проханням продати належну йому частку будинку, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі, та саме з метою вчинення правочину, який є предметом цього спору, надав посвідчену нотаріально довіреність.

Під час укладення договору купівлі-продажу були дотримані всі вимоги закону, підстави для його скасування відсутні.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року касаційне провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2019 року касаційне провадження у справі поновлено. Справу призначено до розгляду в складі п`яти суддів.

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2019 рокукасаційне провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_5 .

Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року поновлено касаційне провадження у справі та залучено до участі у справі правонаступників ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням Виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області від 26 грудня 1973 року № 464 ОСОБА_5 виділена земельна ділянка площею 600 кв. м на АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На підставі зазначеного рішення між Виконавчим комітетом Коломийської міської ради Івано-Франківської області та ОСОБА_5 05 жовтня 1976 року був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до п`яти.

Рішенням Виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області від 26 січня 1983 року затверджено акт про закінчення забудови індивідуального будинку на АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Коломийської міської Ради народних депутатів Івано-Франківської області від 15 грудня 1993 року у приватну власність ОСОБА_5 передана земельна ділянка площею 0,085 га у межах згідно з планом, що розташована на АДРЕСА_1 , для обслуговування будівель та господарських споруд, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 02 лютого 1994 року серії ІФ № 17-2-001-758.

Суди також встановили, що приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Маркеловою І. М. 15 листопада 2002 року посвідчено договір дарування 1/2 частини жилого будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_3 прийняла у дар 1/2 частину жилого будинку з належними господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 .

Встановлено, що 17 березня 2009 року ОСОБА_5 видав довіреність ОСОБА_3 строком на три роки, яка посвідчена приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець М. В. та зареєстрована в реєстрі за № 920.

Вказаною довіреністю ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 : представляти його інтереси в органах нотаріату, тощо з усіх без винятку питань, що стосуватимуться його прав та інтересів, а також з питань, пов`язаних з відчуженням (продаж, рента, міна) від його імені та придбання на його ім`я рухомого та нерухомого майна за цінами, у терміни та на умовах, які повірений вважатиме прийнятними або доцільними і за умови, що його дії відповідатимуть вимогам чинного законодавства; вчиняти будь-які дозволені законодавством договори, включаючи договори купівлі-продажу, міни, ренти, застави, оренди; одержувати належне йому майно, включаючи грошові суми, у тому числі за договорами цивільно-правового характеру; отримувати належні йому платежі; подавати та підписувати всі без винятку документи необхідні для виконання наданих повноважень.

Приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець М. В. 08 грудня 2009 року посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрований у реєстрі за № 3842, відповідно до умов якого ОСОБА_5 , від імені якого діє ОСОБА_3 по довіреності, продав, а ОСОБА_4 купила належну продавцю на праві приватної спільної часткової власності Ѕ частину (половину) житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських будівель та споруд, що знаходиться на АДРЕСА_1 .

Оплату послуг за укладення оспорюваного договору згідно квитанції від 20 листопада 2009 року проведено ОСОБА_4 .

На момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу житлового будинку нотаріусом перевірена дійсність довіреності, на підтвердження чого отриманий повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей.

Повіреним надано оригінал правовстановлюючого документа на будинок, належний позивачу, з відміткою про реєстрацію права власності у бюро технічної інвентаризації. Цей оригінал правовстановлюючого документа залишений нотаріусом у матеріалах, які стосуються договору.

Нотаріусом отримані необхідні для посвідчення договору купівлі-продажу витяги з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, Державного реєстру правочинів (у зв`язку із здійсненням нотаріусом повноважень податкового агента), отримана згода на укладення правочину від чоловіка покупця ОСОБА_4 , а також заява ОСОБА_3 , яка мала право на першочергове придбання частини будинку як співласник 1/2 частини, про те, що вона не мала намірів реалізовувати це своє право, копія паспорта повіреного, копія паспорта покупця ОСОБА_4 , довідка з місця проживання ОСОБА_4 , яка містить відомості про осіб, які проживали у будинку та технічні характеристики будинку, копія Державного акту на право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, копія свідоцтва про смерть дружини позивача ОСОБА_7 , копія договору дарування 1/2 частини будинку ОСОБА_8 та відомості про реєстрацію права власності за нею на цю частину будинку.

Спірний правочин зареєстровано у Державному реєстрі правочинів.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями частини другої та третьої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно з частиною третьої цієї ж статті представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, третьої 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Суди установили, що 17 березня 2009 року ОСОБА_5 підписав довіреність на ім`я його дочки - ОСОБА_3 , яка посвідчена приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець М. В. та зареєстрована в реєстрі за № 920.

Цією довіреністю ОСОБА_5 . уповноважив ОСОБА_3 , зокрема, представляти його інтереси в органах нотаріату щодо продажу нерухомого майна; вчиняти договори купівлі-продажу; одержувати грошові суми, у тому числі за договорами цивільно-правового характеру; подавати та підписувати всі без винятку документи необхідні для виконання наданих повноважень.

Приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець М. В. 08 грудня 2009 року посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрований в реєстрі за № 3842, відповідно до умов якого ОСОБА_5 , від імені якого діє ОСОБА_3 по довіреності, продав, а ОСОБА_4 купила належну продавцю на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частину (половину) житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських будівель та споруд, що знаходиться на АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Отже, стаття 241 ЦК України презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Судами правильно встановлено, що довіреність, яка видана добровільно позивачем, на день укладення спірного договору не була скасована, за її змістом ОСОБА_3 мала право укладати, підписувати договори купівлі-продажу, при цьому вона діяла не в особистих інтересах, а в інтересах ОСОБА_5 , маючи право здійснювати від його імені всі необхідні дії. В матеріалах справи відсутні докази скасування цієї довіреності.

ОСОБА_5 зазначав, що вказану довіреність не оскаржував до суду, стверджуючи, що не давав згоди на відчуження Ѕ частини будинку.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх на підставі належних доказів, які оцінено згідно з вимогами процесуального закону, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що видача ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 довіреності, якою довірену особу уповноважено на укладення та підписання від його імені договору щодо продажу нерухомого майна та отримання коштів за договорами цивільно-правового характеру, свідчить про спрямованість його волі на відчуження належного йому спірного майна.

При цьому, позивачем не доведено, що оспорюваний договір укладений представником на невигідних для нього умовах і такі договори суперечать його інтересам.

Застережень щодо додаткового погодження ціни договору купівлі-продажу із ОСОБА_5 після видачі довіреності, тощо зміст документа на представництво не містить, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що при вчиненні договору купівлі-продажу від 08 грудня 2009 року ОСОБА_3 діяла у межах повноважень, наданих їй ОСОБА_5 , а тому відсутні підстави для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу.

Також правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивачем не доведено факту введення його в оману ОСОБА_3 або ОСОБА_4 .

Згідно з договором купівлі-продажу від 08 грудня 2009 року, продаж квартири здійснено за 47 392 грн, вказана сума повністю сплачена покупцем представнику продавця під час оформлення цього договору (пункт 4 договору). Доказів того, що зазначений пункт договору сторонами не виконано та покупець не розрахувалася за придбану квартиру, суду не надано.

Разом з тим, доводи заявника щодо того, що він фактично не отримував грошових коштів за продаж спірної квартири, не можуть бути підставою для визнання його недійсним, оскільки доводи щодо неналежного виконання грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу можуть свідчити про неналежне виконання умов договору, а не про його недійсність.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що ОСОБА_5 у подальшому не схвалював спірний договір купівлі-продажу, тому він є недійсним, оскільки зогляду на приписи статей 237, 238, 241, 249 ЦК України визнання недійсним договору, укладеного фізичною особою з третьою особою, з підстав відсутності волевиявлення та несхвалення довірителем спірного договору порушило б права третьої особи, оскільки представник здійснював свої права та виконував обов`язки за чинною довіреністю.

Такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про певні обмеження повноважень щодо представництва чи про інші додаткові умови договору доручення чи довіреності, виданої представнику, який укладає договір від імені довірителя, проте такі обставини судами не встановлено.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах першої та апеляційної інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ці судове рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 , правонаступником якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська