Провадження № 4-с/524/20/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Андрієць Д.Д., за участю секретаря - Воблікової І.О., представника заявника ОСОБА_1 .О, представника заінтересованої особи Шамало Ю.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_2 на дії та рішення державних виконавців Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернуся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із скаргою на дії та рішення державних виконавців Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області, в якій просив: 1)визнати неправомірними дії державних виконавців Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області щодо виконання виконавчого провадження за виконавчим листом №1601/12274/2012, виданим 05.09.2013 Автозаводським районним судом міста Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору в сумі 35475,58 грн; 2) визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2016; 3) скасувати заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2016, у зв`язку із тим, що стягувач не надав підтвердження оплати авансового внеску; 4) скасувати постанову про звернення стягнення на пенсію боржника від 13.02.2019, оскільки строк повноважень стягувача сплинув 19.03.2018.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що боржник не був належним чином повідомлений про початок примусового виконання рішення суду, оскільки державний виконавець зазначив не правильну адресу проживання боржника. Вважає, що дії державного виконавця, які полягали у винесенні постанови про звернення стягнення на пенсію боржника є неправомірними, оскільки повноваження ліквідатора закінчились 19.03.2018 і на даний час відсутні відомості про продовження повноважень. Крім того, в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач не надав документи, які підтверджували сплату авансового внеску.

В судовому засіданні представник заявника підтримав скаргу та просив задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області проти задоволення скарги заперечував. Зазначив, що адреса на яку боржнику направлялась кореспонденція була визначена в заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження. В подальшому державним виконавцем було отримано відповідь на запит про зареєстроване місце проживання боржника. ОСОБА_3 звертала увагу на те, що підставою для закінчення виконавчого провадження є ліквідація юридичної особи стягувача, а не закінчення повноважень представника. Крім того, виконавче провадження було відкрито до набрання чинності новою редакцією ЗУ «Про виконавче провадження», яка передбачає сплату авансового внеску.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.447, ч.ч.2,3 ст.451 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що на виконанні в Автозаводському ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області перебуває виконавче провадження №51946555 з примусового виконання виконавчого листа №1601/12274/2012 виданого 05.09.2013 Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 35 475,58 грн.

Відповідно до ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції яка була чинною на момент відкриття виконавчого провадження) у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження. Під час пред`явлення виконавчого документа або його дубліката до виконання разом з ним подаються: 1) у разі виконання рішення про конфіскацію майна засудженого за вироком суду - копія опису майна і копія вироку. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опис майна не проводився; 2) у разі виконання рішення про конфіскацію майна за постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна; 3) у судових справах, за якими застосовано заходи забезпечення позовних вимог, - копії документів, що підтверджують виконання ухвали суду про забезпечення позову, у разі якщо такі заходи застосовувалися судом.

Заява стягувача про відкриття виконавчого провадження надійшла до відділу 15.08.2016 та 17.08.2016 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження(а.с.33,39)

ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, в статті 26 якого визначено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи, набрав чинності 05.10.2016.

Тобто, на момент надходження заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження діяв ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який не передбачав сплату авансового внеску.

Також, суд відзначає, що скасування заяви стягувача не передбачено жодним нормативним актом.

У зв`язку із викладеним суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню вимоги заявника про скасування заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2016, у зв`язку із тим, що стягувач не надав підтвердження оплати авансового внеску.

Щодо вимог заявника про скасування постанови про звернення стягнення на пенсію боржника від 13.02.2019.

Обґрунтовуючи вказані вимоги заявник вказував на те, що строк повноважень ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. був продовжений до 19.03.2018 включно і на даний час підтвердження продовження її повноважень немає.

Так, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчі дії вчиняються виконавцем до моменту закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу.

Відповідно до ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

В ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 8) визнання боржника банкрутом; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Аналіз змісту ст.ст.37,39 ЗУ «Про виконавче провадження» свідчить про те, що закінчення повноважень представника стягувача не є підставою для повернення виконавчого документа або закінчення виконавчого провадження, а отже не є підставою для припинення вжиття виконавцем заходів для примусового виконання виконавчого документа.

У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника про скасування постанови про звернення стягнення на пенсію боржника від 13.02.2019 задоволенню не підлягають.

Щодо доводів заявника про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження надсилалась не за місцем проживання боржника, суд відзначає наступне.

В ч.1 ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV(в редакції, яка була чинною на момент відкриття виконавчого провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Суд приймає до уваги те, що постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику за іншою адресою, ніж та, що зазначена у виконавчому документі.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що повторно постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана за адресою, вказаною у виконавчому документі 29.03.2019(а.с.46)

Крім того, 27 березня 2019 року представник боржника ОСОБА_4 ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження.

Суд враховує те, що боржником не були вжиті заходи для добровільного виконання рішення суду.

Також, суд приймає до уваги те, що порушення ЗУ «Про виконавче провадження» самостійно були усунуті державним виконавцем.

На думку суду, заявником не було доведено те, що на даний час у виконавчому провадженні порушуються права боржника.

У зв`язку із цим суд приходить до висновку про те, що скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії та рішення державних виконавців Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 08.10.2019

Суддя Д.Д.Андрієць