Справа № 310/205/19
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.

при секретарях Рибалка Н.М., Герета І.М.

за участю представника позивача адвоката Кондрашової В.М.

за участю позивача ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Бердянської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Бердянського міськрайонного суду із позовною заявою до Бердянської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю, зазначивши в позовній заяві, що з лютого 2012 року він проживав однією сім'єю з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 була дружиною його рідного дядька - ОСОБА_5, який є рідним братом його матері ОСОБА_6. Його дядька ОСОБА_5 та його мати ОСОБА_7 це рідні брат та сестра. У подружжя ОСОБА_4 власних дітей не було, тому вони відносилися до нього, як до рідного сина.

У 2007 році несподівано помер його дядько ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_4 залишилася одна і він постійно їй допомагав.

У січні 2012 року ОСОБА_4 зламала ліву ногу, потрапила до травматологічного відділення Бердянської міської лікарні, де знаходилася на лікуванні з 28.01.2012 року по 03.02.2012 року і весь час він купував необхідні ліки, готував та приносив їжу у лікарні, забрав з лікарні та перевіз її до квартири.

У зв'язку з отриманою травмою ОСОБА_4 знаходилася у ліжку, вимагала стороннього догляду, тому він переїхав до ОСОБА_4 в квартиру разом зі своїми особистими речами та з телевізором, почав постійно проживати разом з ОСОБА_4 однією сім'єю. У них був спільний бюджет, він опікувався та лікував ОСОБА_4, яка на протязі 6 місяців була прикута до ліжка, самостійно пересовуватися не могла. Весь час він неофіційно працював на Центральному ринку, отримував заробітну плату, яку витрачав на свою сім'ю, яка складалася з нього та ОСОБА_4 Він купував ліки, харчи, сплачував комунальні послуги за квартиру, наймав жінку, яка тривалий час робила масаж ноги ОСОБА_4 На спільні кошти вони зробили косметичний ремонт в квартирі, замінили вхідні двері, замінили вікна на металопластикові.

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 померла і він займався її похованням, оскільки проживав разом з нею у спірній квартирі, сплачував та сплачує всі комунальні послуги.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала їй на праві власності.

Спадкоємці першої, другої, третьої черги відсутні то згідно з законом у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш, ніж п'ять років до часу відкриття спадщини.

12.06.2018 року він звернувся з заявою до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Шевченко Т.В., яка 03.07.2018 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив суду, що з лютого 2012 року він постійно проживав з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9, однією сім'єю, до часу відкриття спадщини в квартирі АДРЕСА_1.

Вказана квартира була надана Бердянською міською радою для сім'ї його бабусі ОСОБА_9 замість вилученого в неї приватного будинку з земельною ділянкою для будівництва багатоквартирного будинку, який знаходився по АДРЕСА_2. У вказану квартиру його бабуся переїхала разом зі своїми двома дітьми: сином ОСОБА_10 та дочкою ОСОБА_11, яка вийшла заміж та стала мешкати за іншою адресою, а після смерті бабусі в квартирі залишився його дядька: ОСОБА_5, який після одруження проживав в спірній квартирі разом з дружиною ОСОБА_4

У зв'язку з тим, що після отриманої травми ОСОБА_4 була прикута до ліжка протягом 6 місяців, потім важко почала пересуватися, самостійно від будинку, в якому мешкала, нікуди ходити не могла, вимагала постійного догляду, він зі своїми особистими речами та телевізором переїхав до неї, почав разом з нею проживати однією сім'єю та доглядати за останньою. Вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки, вели спільний сімейний бюджет, мали спільні витрати, спільно харчувалися, він купував продукти та інші речі для спільного користування, готовив їжу, стирав, прибирав, купував ліки, приймав участь у витратах на утримання житла, його ремонт, в них була наявна усна домовленість про порядок користування квартирою: він займав маленьку кімнату, а ОСОБА_4 знаходилась в залі, звідки їй було легше йти до ванної кімнати та туалету.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_9, він провів поховання останньої.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, а він є спадкоємцем за законом четвертої черги згідно ст.1264 ЦК України, так як проживав із спадкодавцем більше п'яти років однією сім'єю.

Інших спадкоємців ні по закону ні по заповіту не має.

На даний час у нього виникла необхідність оформити спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4, тому він звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини, однак йому відмовлено в оформлені спадщини, так як відсутні документи, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача Бердянської міської ради 29.01.2019 року подав відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог, вказуючи що позивач не надав жодного допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача Бердянської міської ради за дорученням ОСОБА_3 позовну заяву не визнав пояснюючи, що позивач не надав жодного доказу проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 з лютого 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 оскільки ОСОБА_2 зареєстрований за іншою адресою, яка і є його місцем проживання. Придбання вікна, дверей та поховання ОСОБА_4 не свідчать про проживання однією сім'єю. В задоволенні позову просить відмовити.

Допитана під присягою свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила суду, що знає позивача з дитинства, оскільки проживає в кв.21 цього будинку тривалий час, знала сем'ю ОСОБА_4 і вони були сусідами. ОСОБА_2 почав проживати в спірній квартирі разом з ОСОБА_4 після отримання останньою травми, оскільки остання була прикута до ліжка та вимагала постійного стороннього догляду. Вона постійно бачила, як ОСОБА_2 вішав білизну на вулиці, купував продукти, ліки, займався ремонтом в квартирі, постійно доглядав за ОСОБА_4, а після смерті її поховав.

Вона стверджує, що позивач жив з ОСОБА_4 постійно, з того часу, як забрав її з лікарні, до її смерті і живе по теперішній час, про що можуть підтвердити всі мешканці цього будинку.

Допитана під присягою свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що вона мешкає в кв.4 цього будинку, знає позивача та його родину більш ніж 30 років, оскільки спілкувалася ще з його бабусею, у якої міська рада вилучила приватний будинок з великою земельною ділянкою для будівництва багатоквартирного будинку, а їй надало 2-кімнату квартиру. Всі роки вона спілкувалася з сім'єю ОСОБА_4 і їй відомо, що після отримання ОСОБА_4 перелому, остання була прикута до ліжка, тому позивач переїхав до неї зі своїми речами, почав проживати разом з ОСОБА_4 однією сім'єю, доглядав за останньою, купував ліки, продукти, інші речі, займався ремонтом, стирав, готував їжу. Вона один-два рази в неділю заходила до квартири ОСОБА_4, де бачила речі ОСОБА_2, розмовляла з ОСОБА_4, яка їй казала, що без догляду позивача вона не змогла би самостійно себе обслуговувати.

Допитаний під присягою свідок ОСОБА_16 пояснив, що він двоюрідний брат позивача, знає всю родину і стверджує, що ОСОБА_2 з того часу, як ОСОБА_4 отримала тяжку травму, переїхав до квартири зі своїми речами, в якій став проживати однією сім'єю з ОСОБА_4, яка півроку була прикута до ліжка, вимагала стороннього догляду та за неї здійснював догляд тільки позивач. Потім ОСОБА_4 тривалий час пересувалася тільки по квартирі, далі лавки біля під'їзду нікуди не відходила, потім захворіла на тяжку хворобу, після чого померла і її похованням займався ОСОБА_2

Він стверджує, що позивач постійно з початку 2012 року мешкає у спірній квартирі, в якій проживав спільно з ОСОБА_4 однією сім'єю, оскільки остання самостійно себе не могла обслуговувати, однак йому відомо що вони за спільні кошти зробили косметичний ремонт в квартирі, поміняли вікна, двері, за спільні кошти харчувалися, домовилися, що позивач мешкав в маленькій кімнаті, а ОСОБА_4 в залі.

Допитана під присягою свідок ОСОБА_17 підтвердила той факт, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9, проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом понад п'ять років, разом харчувалися, зробили за спільні кошти ремонт, позивач мешкав в маленькій кімнаті, ОСОБА_4 в залі, так вони домовилися між собою.

Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позивачем ОСОБА_2 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мав батьків: батько ОСОБА_18, мати ОСОБА_9, свідоцтво про народження, актова запис № 1115, № 271983 ( а.с.35).

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, мала батьків: батько ОСОБА_18, мати ОСОБА_9, запис акту про народження № 610 ( а.с.36).

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_20 06.10.1957 року у м.Осипенко Запорізької області, актова запис № 554, свідоцтво НОМЕР_1, після реєстрації шлюбу прізвище змінила з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6» ( а.с.37).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6 є рідними братом та сестрою.

Згідно свідоцтва про народження позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є рідним племінником ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4 ( до шлюбу ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_6, уклали шлюб 16.06.1976 року, актова запис № 420, свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 ( а.с.15).

Від шлюбу та поза шлюбом дітей не мають.

Згідно свідоцтва про права власності на майно від 25.03.2005 року ( а.с.20-21) двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 належала на праві приватної спільної власності: Ѕ частина ОСОБА_5, Ѕ ОСОБА_4.

ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно свідоцтва про смерть, виданого 06.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську та Бердянського району управління юстиції у Запорізькій області НОМЕР_2 ( а.с.13).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2007 року ОСОБА_4 була спадкоємицею на всю частку майна після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 ( а.с.22), право на власність Ѕ частки квартири після смерті чоловіка було зареєстровано за ОСОБА_4 13.09.2007 року ( а.с.23) і з цього часу ОСОБА_4 є єдиним власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до витягу з історії хвороби № 1064-119, ОСОБА_4, 1943 року народження, знаходилася в травматологічному відділенні з 28.01.2012 року по 03.02.2012 року з діагнозом: закритий чрезвертельний перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням.

Пенсія, яку отримувала ОСОБА_4, складала 1973 грн. відповідно до особового рахунку НОМЕР_3 ( а.с.30).

Згідно замовлення № 46 від 12.02.2012 року, яке зроблено ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, сплачені грошові кошти в сумі 4009 грн. за встановлення метало пластикового вікна за вказаною адресою відповідно до квитанції щодо виконання замовлення ( а.с.24-25).

Відповідно до товарного чеку № 14/11-1 від 14.11.2014 року сплачені грошові кошти в сумі 3500 грн. за вхідні металеві двері.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_9, відповідно свідоцтва про смерть, виданого 04.01.2018 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області НОМЕР_4 ( а.с.14).

Відповідно до довідки про причину смерті від 04.01.2018 року, причина смерті ОСОБА_4: інтоксикація, злоякісне новоутворення матки.

Відповідно до квитанції до прибуткового ордеру № 41 від 04.01.2018 року за ритуальні послуги на поховання ОСОБА_4 були прийняті від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5350 грн. ( а.с.28).

Актом, підписаним мешканцями АДРЕСА_1 ОСОБА_15, ОСОБА_14, затвердженого керівником ОСББ «ЛЕНІНА 7» підтверджено проживання позивача разом з ОСОБА_4 однією сім'єю у спірній квартирі з 2012 року до день смерті ОСОБА_4

ОСОБА_2 сплачує комунальні послуги за спірну квартиру, що підтверджується наданими квитанціями ( а.с.29,39,40)

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, розірвав шлюб 11.06.1998 року відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, актова запис № 317 від 11.06.1998 року ( а.с.12) і більше в шлюбі не знаходився згідно довідки Бердянського МВ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізької області ( а.с.31).

Виходячи зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, інших спадкоємців не має ( а.с.9).

Згідно вимог статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, статті 16 ЦК України позивач має право самостійно визначити ефективний для себе спосіб захисту свого порушеного права, якщо такий спосіб захисту передбачено законом.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства засадами судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право також можуть мати інші особи, які не перебували зі спадкоємцем у безпосередніх родинних зв'язках, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Шевченко Т.В. від 03 липня 2018 року, до якого позивач звернувся з приводу оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз'яснено про необхідність звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (а.с.9).

Так, обов'язковою умовою для визнання осіб членами сім'ї спадкодавця, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом частин першої, п'ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження факту проживання однією сім'єю, ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, позивач надав копії правовстановлюючих документів на квартиру, технічного паспорту, копії свідоцтв про народження, про укладення та розірвання шлюбу, про смерть, довідки про місце проживання померлої та довідки про розмір пенсії, документи, які свідчать про те, що позивач здійснив її поховання, квитанції та накладні на придбання речей для ремонту квартири, сплати комунальних послуг, медичні довідки щодо померлої, акт ОСМД.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З довідки про реєстрацію місця проживання особи № 3952 від 03.05.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_3, яка належала їй на праві приватної власності: Інші зареєстровані особи за цією адресою відсутні.

Зі слів позивача ОСОБА_2, які підтверджені свідками, у спадкодавця ОСОБА_4 дітей та інших спадкоємців не було.

Доказом постійного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 у спірній квартирі з лютого 2012 року по день смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 є надані позивачем офіційні письмові підтвердження, а саме:

позивач був рідним племінником чоловіка ОСОБА_4, тому добре знав останню та постійно спілкувався з нею,

після отримання травми, ОСОБА_4 на протязі 6 місяців, з показів свідків, була прикута до ліжка, самостійно не могла себе обслуговувати, вимагала постійного стороннього догляду і такий догляд могла надавати тільки особа, яка постійно мешкала разом з ОСОБА_4 і як встановлено в судовому засіданні, такою особою і був позивач ОСОБА_2,

показами допитаних судом свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, підтверджуючих постійне проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 у спірній квартирі з лютого 2012 року по день смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9, які спільно харчувалися, разом приймали рішення щодо проведення ремонту в квартирі, разом сплачували комунальні послуги, визначили порядок користування квартирою. При цьому судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання цих осіб, так само не надано суду доказів, що їх спростовують. Репутація цих осіб не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана, покази їх логічні, узгоджуються та доповнюють один одного, можлива нечесність з боку допитаних осіб не вбачається.

проведеним косметичним ремонтом квартири, заміною вікна на металопластикове, заміною вхідних дверей в період 2012-2014 років,

тяжким онкологічним захворюванням ОСОБА_4, яка вимагала допомоги з боку ОСОБА_2,

похованням ОСОБА_4, яким займався ОСОБА_2,

отриманням ОСОБА_4 незначної пенсії, за яку остання самостійно не мало б можливості сплачувати за комунальні послуги, купувати продукти, медичні ліки, інші необхідні речі, здійснювати інші послуги при її стані здоров'я за відсутності рідних, крім позивача.

Доказів, які б спростовували вказані обставини, відповідач суду не надав, хоча це, згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, є його обов'язком.

Всі письмові докази, які досліджені судом, разом з показами допитаних свідків, у своєї єдиної сукупності повністю і беззаперечно підтверджують факт проживання позивача ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 однією сім'єю, ведення спільного, взаємоузгодженого побуту з лютого 2012 року по час смерті ОСОБА_4, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_9, ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Твердження представника позивача, що догляд ОСОБА_2 за ОСОБА_4 після отримання останньої травми, проведення ремонту, поховання останньої не дає підстав для твердження того, що ОСОБА_2 постійно проживав разом з ОСОБА_4 більше п'яти років, суд не приймає до уваги, оскільки представник позивача кожну дію з боку позивача по відношенню безпосередньо до ОСОБА_4 та спірної квартири розглядає окремо, що є неприпустимим, оскільки всі дії ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_4 у своєї сукупності є єдиними, нерозривними, розбіжностей не мають, є такими які свідчать тільки про спільне мешкання ОСОБА_2 разом ОСОБА_4 однією сім'єю та про єдиний спільний побут.

Твердження представника відповідача, що такий документ, як акт про спільне проживання позивача разом з померлою з лютого 2012 року по день її смерті, який підписаний мешканцями АДРЕСА_1 ОСОБА_15, ОСОБА_14, затверджений керівником ОСББ «ЛЕНІНА 7» не передбачений діючим законодавством, суд не приймає до уваги, оскільки будь-якої заборони щодо складання вказаного акту взагалі не існує, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 підтвердили наявність їх підписів на вказаному акті, відповідність викладених обставин дійсності , тому визнавати вказаний акт недопустимим доказом у суду не має жодних підстав.

Будь-яких заперечень відносно інших письмових доказів, досліджених судом, представник відповідача не надав.

Твердження представника відповідача, що ОСОБА_2 не мав місця реєстрації за адресою ОСОБА_4 і не вживав заходів щодо такої реєстрації, оскільки був зареєстрований за іншою адресою, свідчить про місце проживання позивача за місцем його реєстрації, є помилковим з наступних підстав:

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільній вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відсутність реєстрації позивача за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що ОСОБА_2 не проживав з ОСОБА_4, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьої статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Спадкова справа судом не витребувалася, оскільки сторони погодилися з тим фактом, що будь-яких інших спадкоємців не має і спадкова справа відкрити тільки за заявою позивача.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що ОСОБА_2 постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_4 з лютого 2012 року по день смерті останньої, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9, за адресою: АДРЕСА_3, обидва за узгодженості між собою вели спільний, взаємоузгоджений побут з лютого 2012 року по час смерті ОСОБА_4, у обох були спільні витрати, спільний бюджет, спільне харчування, майн купувалося для спільного користування, позивач приймав участь у витратах на утримання житла, за згодою обох відбувався ремонт, надавали взаємну допомогу один одному, між обома була наявна усної домовленості про порядок користування житловим приміщенням, що засвідчує реальність сімейних відносин не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, тому за таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та такі, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_2

Керуючись ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.55,129 Конституції України, ст.ст.3,29, 1217,1258,1264 ЦК України, ст.ст. 12,81,89, 258,259,263,264,265,284 ЦПК України, ст.3 СК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Бердянської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 з лютого 2012 року по день смерті спадкодавця - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3, тобто понад 5 років.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - за наступною веб-адресою сторінки https://court.gov.ua/sud0801/.

Повний текст рішення складено 27 лютого 2019 року

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова