ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року

м.Суми

Справа №591/3713/17

Номер провадження 22-ц/816/1031/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

заявник виконавчий комітет Сумської міської ради,

особа, дії якої оскаржуються відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Сумської міської ради на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми в складі судді Клименко А.Я. від 22 грудня 2018 року, постановлену у м. Суми Сумської області, повний текст ухвали виготовлений 26 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року виконавчий комітет Сумської міської ради звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1

Свої вимоги мотивував тим, що 27 квітня 2017 року виконавчим комітетом Сумської міської ради отримано постанову старшого державного виконавця Колоса Р.В. про відкриття виконавчого провадження від 20 квітня 2017 року за виконавчим листом № 591/6635/15-ц, який виданий 13 квітня 2017 року, про зобовязання виконавчого комітету Сумської міської ради в особі управління обліку, розподілу та приватизації житла вчинити дії щодо виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових жилих приміщень.

28 квітня 2017 року управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради на адресу відділу ДВС було направлене повідомлення про виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2016 року до моменту відкриття провадження № 53804784, а саме 17 січня 2017 року.

10 липня 2017 року виконавчий комітет отримав постанову від 30 червня 2017 року про накладення штрафу в сумі 5100 грн. Зазначає, що рішення фактично було виконано, тому вважає дану постанову незаконною та просить її скасувати.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2018 року провадження у справі за скаргою виконавчого комітету Сумської міської ради закрито у звязку з тим, що скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

У січні 2019 року виконавчий комітет Сумської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що порядок оскарження дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, вчинених під час виконання судового рішення у цивільній справі був визначений у розділі VII ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи, а розгляд скарги адміністративним судом здійснюється лише у випадку, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження.

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника виконавчого комітету Сумської міської ради ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Закриваючи провадження у справі за скаргою виконавчого комітету Сумської міської ради суд першої інстанції виходив з того, що скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2016 року по справі №591/6635/15-ц задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 Зобовязано виконавчий комітет Сумської міської ради в особі управління обліку, розподілу та приватизації житла вчинити дії щодо виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових жилих приміщень (а.с.5).

Листом від 28 квітня 2017 року, який отримано адресатом 03 травня 2017 року, представник виконавчого комітету Сумської міської ради повідомила старшого державного виконавця Колоса Р.В. про фактичне виконання рішення суду у справі №591/6635/15-ц (а.с.10).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №24 від 17 січня 2017 року відмовлено департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради у виключенні з числа службових приміщень квартири АДРЕСА_1, у звязку з відсутністю законних підстав (а.с. 11-12).

30 червня 2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4 винесено постанову про накладання на виконавчий комітет Сумської міської ради штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду (а.с.7-8).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

30 червня 2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4 винесено постанову про накладання на виконавчий комітет Сумської міської ради штрафу в розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду (а.с.7-8).

Виконавчий комітет Сумської міської ради не погодився з постановою державного виконавця та оскаржив її в судовому порядку.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 06 червня 2018 року по справі №127/9870/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий комітет Сумської міської ради звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови про накладення штрафу на боржника, а тому виходячи з предмету спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що така справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд першої інстанції зясувавши, що справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі.

Посилання апеляційної скарги на правові позиції Верховного Суду України у справах №6-3077цс15 від 24 лютого 2016 року та №6-931цс16 від 16 листопада 2016 року висновків суду першої інстанції не також спростовують з огляду на ту обставину, що спірні правовідносини у справах на які посилається виконавчий комітет Сумської міської ради виникли в умовах чинності Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка втратила чинність на час виникнення спірних правовідносин у даній справі.

Суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття судового рішення про скасування ухвали суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Сумської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 06 березня 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді : О.Ю. Кононенко

ОСОБА_6