Справа №333/1168/19
Провадження №2-о/333/77/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

присяжних ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Уляницької Д.О.,

за участю прокурора Шустової А.В.,

представника заявника ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку, ОСОБА_5,

законного представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, цивільну справу №333/1168/19 за заявою головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, законний представник: ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування заяви зазначено наступне.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться на стаціонарному лікуванні з 26.02.2019 року.

Психічно хвора з 2002 року, багаторазово знаходилась на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з приводу параноїдної шизофренії. В клінічній картині афективно-маячна симптоматика, кататонічні феномени, прояви стійкого імперативного галюцинозу, під впливом якого здійснювала акти самоушкоджень, психічні автоматизми. Захворювання має безперервний характер, сформований грубий дефект особистості. Визнана інвалідом 2 групи. Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2016 року застосовувалась примусова госпіталізація. Остання госпіталізація з 14.06.2018 року по 22.01.2019 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром». Психічний стан хворої суттєво погіршився тиждень тому, коли припинила спілкування з близькими, замкнулась у собі, застигає в одноманітних позах, викидає продукти, відмовляється приймати ліки, висловлює маячні ідеї про те, що діти прийомні, а донька померла, вважає, що найближчим часом помре ще хтось із близьких, останні 3 дні відмовилась від прийому їжі. Доставлена з дому у супроводі рідної сестри та доньки. Госпіталізована у примусовому порядку як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих, за заявою сестри, у звязку з неможливістю отримати згоду на госпіталізацію.

26.02.2019 року була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що ОСОБА_5 страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним перебігом, кататоно-параноїдний синдром. За психічним станом є потенційно небезпечною для себе, а також неспроможною самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обгрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.

Законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечувала відносно задоволення даної заяви.

ОСОБА_5 в судовому засіданні за станом свого здоровя не могла надавати пояснення.

Прокурор заяву підтримала і просив суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «ОСОБА_8 проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 26.02.2019 року ОСОБА_5 страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним перебігом, кататоно-параноїдний синдром. За психічним станом є потенційно небезпечною для себе, а також неспроможною самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару.

Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що ОСОБА_5 з 2002 року страждає на вищезазначений психічний розлад, на даний час психічний стан останньої погіршився, внаслідок чого являє небезпеку для себе, в звязку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Керуючись ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.341-342, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, законний представник: ОСОБА_6 задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, до психіатричного закладу Комунальна установа «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10-а.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 28.02.2019 р.

Головуючий суддя: А.В.Михайлова

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2