КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року місто Київ

Справа 376/1187/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12260/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченка М.М., Кулікова С.В.,

секретар судового засідання Миронюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу керівника Білоцерківської місцевої прокуратури на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року,( у складі судді Клочка В.М., інформація про складення повного тексту відсутня)

в справі за позовом заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Приватного підприємства «Агрофірма «Розволожжя», ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Приватного підприємства «Агрофірма «Розволожжя», ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року позовну заяву заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Приватного підприємства «Агрофірма «Розволожжя», ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки залишено без розгляду.

Не погодившись з такою ухвалою керівник Білоцерківської місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказана ухвала прийнята за не повного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що суд вважає,що прокурором належним чином не підтверджено обґрунтування щодо наявності підстав для представництва в інтересах держави, а також прокурором не підтверджено факт повідомлення суб`єкта владних повноважень про представництво його інтересів.

На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурором листом №33-02-171 вих-19 від 11.05.2019 (копія з квитанцією про відправку якого додається до апеляційної скарги) попередньо, до звернення до суду, повідомлено державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру про звернення до суду із зазначеною позовною заявою.

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, знаючи про порушення з листа Білоцерківської прокуратури від 22.02.2019 за №33-02-91 вих19 (копія листа та відповіді на нього додано до апеляційної скарги), жодних дій з метою їх усунення не вжила, як до моменту пред`явлення позову прокурором, так і впродовж розгляду усієї справи судом.

У зв`язку з бездіяльністю Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та невжиттям заходів щодо повернення державі незаконно відведених земельних ділянок, прокурор звернувся з позовною заявою до суду з метою задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання додержання законності при передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПП «Агрофірма Розволожжя» просив апеляційну скаргу керівника Білоцерківської місцевої прокуратури залишити без задоволення, ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Так, залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з положень п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, згідно якого позовна заява повертається, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Також суд виходив з ст. 257 ЦПК України відповідно до якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо заяву подано без додержання вимог ст. 175 і 177 цього Кодексу.

Проте, колегія суддів з таким висновком погодитися не може з огляду на наступне.

Так, повноваження прокуратури регламентовані Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру», а також процесуальним правом.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас ЄСПЛ звертав увагу також на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не стосуються сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечення обмеження повноважень і функцій прокурорів сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, водночас для виконання будь-яких інших функцій має бути засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Зважаючи на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й відокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

За змістом ч.ч. 3-5 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що звертаючись до суду з даним позовом, прокурор у повному обсязі виконав вимоги зазначених вище норм матеріального і процесуального права.

Так, у позовній заяві, прокурор посилався на те, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно п.п. 1,4,9 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області від 03.02.2015 №14 (чинне на момент виникнення спірних правовідносин) Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Спірна земельна ділянка відносилась до земель державної власності, розпорядником якої в силу положень ч.4 ст. 122 ЗК України є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та відповідно територіальний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин.

Таким чином у зв`язку із бездіяльністю вказаного органу виконавчої влади, та невжиття заходів щодо повернення державі незаконно відведеної земельної ділянки, особі, яка вже раніше скористалась своїм правом на безоплатну приватизацію, Білоцерківська прокуратура звернулась з позовною заявою до Сквирського районного суду про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки.

За обставинами даної справи, суд вивчивши зміст позовної заяви та обґрунтування прокуратури, щодо наявності підстав для їх участі в даній справі 17 травня 2019 року правомірно відкрив провадження в даній справі. В подальшому справа перебувала у провадженні суду до 08 липня 2019 року , коли судом була постановлена оскаржувана ухвала про залишення позову без розгляду.

Слід зазначити, що суд в порушення вимог ст. 185 ЦПК України не надавав прокурору строку для усунення недоліків з приводу не подання прокуратурою доказів щодо повідомлення органу, який вчиняє бездіяльність та не звертається до суду в інтересах держави, відкривши провадження, надав прокуратурі законні сподівання, що позов буде розглядатись та під час його розгляду будуть з`ясовані обставини, щодо виконання прокуратурою вимог Закону з приводу повідомлення органу державної влади, який вчиняє бездіяльність та не звертається до суду за захистом інтересів держави, які були порушені.

Враховуючи такі обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що долучені до апеляційної скарги докази, з яких вбачається, що вимоги закону прокуратурою були дотримані, мають бути прийняті апеляційним судом, та враховані при вирішенні питання законності залишення позову без розгляду.

У частині 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу №183/1617/16, у постанові від 14 листопада 2018 року зазначила, що прокуратура має право на звернення до суду в інтересах держави, у разі попереднього повідомлення прокурором органу державної влади, який не належним чином здійснює захист державних інтересів в межах своїх повноважень, про намір звернутися до суду в інтересах держави в особі такого органу, та якщо відповідна установа не заперечує проти таких дій прокурора і підтримує позов.

На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурором листом №33-02-171 вих-19 від 11.05.2019 (копія з квитанцією про відправку якого додається до апеляційної скарги) попередньо, до звернення до суду, повідомлено державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру про звернення до суду із зазначеною позовною заявою.

До апеляційного суду не подані докази, що вказаний орган вчинив дії спрямовані на звернення до суду за обставинами викладеними в позові прокурором.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що прокуратура у повному обсязі виконала вимоги чинного процесуального законодавства, зокрема, ст. 56 ЦПК України, зазначивши орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а також обґрунтувавши, в чому саме полягає порушення інтересів держави, та довівши повідомлення вказаного органу про необхідність звернення до суду, та бездіяльність такого органу.

Будь-яких відомостей про те, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру заперечує проти захисту інтересів держави шляхом звернення прокурора до суду з даним позовом, матеріали справи не містять.

В матеріалах справи наявний лист керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області від 22 лютого 2019 року на адресу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, у якому просять надати інформацію про те, чи вживалися заходи реагування за фактом вказаних порушень щодо безоплатної передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0012.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з положень п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, згідно якого позовна заява повертається, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Суд першої інстанції, перевіряючи підстави представництва прокурором інтересів держави, дійшов висновку про наявність таких підстав, допустив його до представництва, позовну заяву не повернув і відкрив провадження у справі.

Розглядаючи клопотання представника ПП «Агрофірма Розволожжя» про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції послався на п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК , якою передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Однак судом не надавався строк для усунення недоліків, а тому відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Отже, після відкриття провадження у даній справі позивачем є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Проте, залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції не з`ясував позицію Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з приводу вказаного позову.

Доводи відзиву апеляційної скарги АФ "Розволожжя" з приводу відсутності підстав для скасування ухвали та залишення позову прокуратури без руху, та наявності правових підстав для залишення позову без розгляду, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановив, що прокурор зазначив у позовній заяві підставу для здійснення ним представництва. Тобто, прокурор виконав вимогу ч.5 ст. 175 ЦПК України. Проте після відкриття провадження у справі суд послався на не надання доказів на підтвердження як цієї підстави представництва (нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави органом, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують обставини справи.

Тобто, у позовній заяві мають бути або зазначені докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги, або підстави для звільнення від доказування таких обставин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що стаття 175 ЦПК України вимагає вказувати у позовній заяві докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог (на підтвердження обставин, якими обґрунтовані ці вимоги). Незгода суду з наведеним у позовній заяві на виконання частини сьомої цієї статті обґрунтуванням прокурора щодо визначеної ним підстави представництва, як і неподання прокурором доказів неповідомлення органів влади, які мають повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, не може бути підставою для залишення позову без розгляду, з огляду на те, що повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними. Суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади, зокрема повноважень органів Держгеокадастру, здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

За обставинами даної справи, суд відкривши провадження у справі та в подальшому не надаючи прокурору строк для усунення недоліків , повинен був під час судового розгляду з`ясувати, чи звертався прокурор до органу державної влади, який має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, перед зверненням до суду, та з урахуванням з`ясованих обставин приймати рішення про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що ухвала про залишення позову без розгляду судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, є необґрунтованою, постановлена на не повно з`ясованих обставинах справи, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керівника Білоцерківської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 08 липня 2019 року скасувати, справу направити до Сквирського районного суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: