Постанова

Іменем України

04 березня 2019 року

м. Київ

справа № 396/183/13-ц

провадження № 61-23587св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Карпенка О. Л., Голованя А. М., Єгорової С. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1978 року по 1982 рік перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 9 листопада 2005 року повторно зареєстрували шлюб, до цього декілька років проживали без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання спільно придбали нерухоме та рухоме майно, яке відповідач відмовляється добровільно поділити.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у складі судді: Гарбуз О. А. від 15 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області в складі колегії суддів Кодрула М. А., Кіселика С. А., Чорнобривець О. С. від 04 лютого 2014 року, позов задоволено частково.

У порядку поділу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_4: автомобіль МАЗ 6303, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований 12 квітня 2012 року, вартістю 40354,85 грн, трактор МТЗ-82.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4, зареєстрований 3 квітня 2006 року, вартістю 93896 грн, а всього майна на суму 134250,85 грн; ОСОБА_5 виділено: причіп ПА 004, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований 13 листопада 2010 року, вартістю 7126,59 грн, автомобіль ВАЗ 212140 147 20 ЗНГ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, зареєстрований 09 жовтня 2010 року, вартістю 60625 грн, мотоблок 2010 року, вартістю 11000 грн, бензопили 2 шт, 2010 року, на суму 3000 грн, електропилу, 2010 року, вартістю 1500 грн, ноутбук «Lenovu», 2011 року, вартістю 5000 грн, принтер «Кенон», 2011 року, вартістю 2000 грн, мініелектростанцію, 2008 року, вартістю 10000 грн, телевізор «Самсунг», 2010 року, вартістю 2000 грн, а всього мана на суму 100 253,59 грн. Комплекс будівель по АДРЕСА_1, вартістю 134 561 грн залишено у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 різницю в частках в розмірі 33 997,26 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Додатковим рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області рішенням від 28 серпня 2014 року, ухваленим за заявою ОСОБА_4, комплекс будівель по АДРЕСА_1, вартістю 134561 грн залишено у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по Ѕ частці кожному.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області рішенням від 02 вересня 2014 року виправлено арифметичну в рішенні суду від 15 листопада 2013 року, а саме: що стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 підлягає різниця в частках в розмірі 16 998,63 грн.

У жовтні 2016 року ОСОБА_6, як особа, яка не брала участі у справі, подав апеляційну скаргу на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2013 року, в якій просив скасувати рішення в частині поділу автомобіля МАЗ 6303, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 40354,85 грн, трактора МТЗ-82.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 вартістю 93896 грн, мініелектростанції вартістю 10000 грн, комплексу будівель по АДРЕСА_1, та відмовити ОСОБА_4 у задоволенні вимог щодо поділу цього майна, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішенням суду здійснено поділ між сторонами майна, яке належить ФГ «Чередніченко і К», членом якого з 2004 року він є і своєю працею приймав участь у придбанні цього майна, а саме: автомобіля МАЗ 6303, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, трактора МТЗ-82.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4, мініелектростанції вартістю 10000 грн, комплексу будівель по АДРЕСА_1. Вважав, що суд не встановив джерел походження цього майна, його цільове призначення, наявність судового спору про незаконність первинної реєстрації права власності на комплекс будівель за відповідачем. Суд також не звернув увагу на те, що позивач не пред'являла вимог про визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя. Вказане ним майно придбане у період 2006-2012 років, тобто коли він вже був членом ФГ, а тому в разі виходу з членів господарства або його ліквідації матиме право на отримання належної йому частики у майні. У зв'язку з цим судовим рішенням було порушено його майнові права.

15 грудня 2016 року ОСОБА_6 оскаржив у апеляційному порядку додаткове рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2014 року, просив скасувати це рішення. У скарзі вказував на порушення оскарженим судовим рішенням його прав на володіння і користування цим комплексом будівель, у створені якого він приймав безпосередню участь, як член ФГ «Чередніченко і К». Крім того він фактично повторив мотиви оскарження основного рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2016 року апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_6 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2013 року та додаткове рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2014 року закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов'язки ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_6 не довів, що суд першої інстанції включив до спільного майна подружжя та здійснив між сторонами поділ майна, яке належить ФГ «Чередніченко і К», членом якого є ОСОБА_6 Фермерське господарство рішення суду першої інстанції не оскаржувало, повноважень таких ОСОБА_6 не надавало. Фермерське господарство не ліквідоване і не перебуває у стадії ліквідації, відповідно майно господарства між його учасниками не розподілялося. ОСОБА_6 із членів господарства не виходив, належна йому частка майна не виділялася. Отже ОСОБА_6 не довів наявність у нього матеріально-правового зв'язку з предметом спору. Суд не вирішував питання про його майнові права чи обов'язки, а тому у нього відсутнє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та додаткового рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

У січні 2017 року ОСОБА_6 подав касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу і направити справу до суду апеляційної інстанції для розгляду по суті.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішенням суду здійснено поділ між сторонами майна, яке належить ФГ «Чередніченко і К», членом якого з 2004 року він є і своєю працею приймав участь у придбанні цього майна. Висновки апеляційного суду про відсутність права на апеляційне оскарження помилкові, оскільки ОСОБА_6 є членом фермерського господарства з 2004 року. Суд першої інстанції не встановив джерел походження цього майна, його цільове призначення, наявність судового спору про незаконність первинної реєстрації права власності на комплекс будівель за відповідачем. У зв'язку з цим судовим рішенням було порушено його майнові права.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Апеляційний суд встановив, що з 1978 року по 1982 рік сторони по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, а 09 листопада 2005 року повторно зареєстрували шлюб, який припинено на підставі рішення Южноукраїнського районного суду Миколаївської області від 21 січня 2013 року.

У період спільного проживання в АДРЕСА_1 в період шлюбу збудовано комплекс будівель по АДРЕСА_1, де зареєстрований відповідач по справі та належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Шишкинської сільської ради 08 грудня 2011 року.

У період шлюбу придбано та зареєстровано на ім'я ОСОБА_5: автомобіль МАЗ6303, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований 12 квітня 2012 року, вартістю 40354,85 грн, трактор МТЗ-82.1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4, зареєстрований 03 квітня 2006 року, вартістю 93896 грн, причіп ПА 004, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований 13 листопада 2010 року, вартістю 7126,59 грн, автомобіль ВАЗ 212140 147 20 ЗНГ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_5, зареєстрований 09 жовтня 2010 року, вартістю 60625 грн.

Також судом встановлено, що в період шлюбу було придбано інше майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, так як придбане в період шлюбу та могло використовуватися в інтересах сім'ї: мотоблок 2010 року, вартістю 11000 грн, бензопили 2 шт., 2010 року на суму 3000 грн, електропила, 2010 року, вартістю 1500 грн, ноутбук «Lenovu», 2011 року, вартістю 5000 грн, принтер «Кенон», 2011 року, вартістю 2000 грн, мініелектростанція, 2008 року, вартістю 10000 грн, телевізор «Самсунг», 2010 року, вартістю 2000 грн.

Тлумачення статті 13, частини першої статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) дозволяє стверджувати, що правом апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції наділені, у тому числі й, особи, які не брали участі у справі, за умови, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Апеляційний суд встановив, що з 2004 року ОСОБА_6 є членом ФГ «Чередніченко і К». Крім ОСОБА_6 членами фермерського господарства є: ОСОБА_4 (позивач у справі), ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Засновником фермерського господарства є ОСОБА_5 (відповідач у справі).

Відповідно до пункту 4.1. Статуту ФГ «Чередніченко і К» майно господарства складається з основних фондів та оборотних коштів, інших цінностей, вартість яких відображена у самостійному балансі. Узагальнений перелік майна, яке може входити до складеного капіталу ФГ також наведений в пункті 4.1. Статуту. Проте в Статуті конкретно не перераховано майно, яке входить до його капіталу. Документальні докази того, що майно, вказане в апеляційній скарзі, перебуває на балансі ФГ «Чередніченко і К» також відсутні.

Встановивши, що рішенням суду першої інстанції від 15 листопада 2013 року та додатковим рішенням суду першої інстанції від 28 серпня 2014 року не вирішувалося питання про права та обов'язки ОСОБА_6, апеляційний суд зробив обґрунтований про закриття апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Оскільки оскаржена ухвала залишена без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель