Справа № 143/664/18
20.02.2019 року Погребищенський районний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді Марченко Л. В.,
з участю секретаря Мельніченко Т. Б.,
представника позивача - адвоката ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Погребище цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -
21.05.2018 до Погребищенського районного суду Вінницької області подано позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.
В позовній заяві позивач зазначає, що з 05.04.2011 по 21.06.2016 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4
31.01.2012, під час перебування у шлюбі, сторони за спільні кошти придбали рухоме майно, а саме: транспортний засіб Skoda Oktavia, легковий хетчбек В, 2007 року випуску, сірого кольору, д. н. АІ 9624 ЕМ, номер шасі (кузова) ТМВDX41U78B010241, право власності на який було зареєстровано на імя відповідача.
Після розірвання шлюбу відповідач користувався та володів автомобілем одноособово.
В лютому 2018 позивачу стало відомо, що відповідач 27.09.2017 відчужив вищезазначений автомобіль, однак жодних коштів від відповідача, одержаних ним від продажу автомобіля, вона не отримала.
Вважає, що автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, цінним майном, яким відповідач після розірвання шлюбу розпорядився на власний розсуд без її згоди, коштів від продажу вона не отримувала, а тому просить, в порядку поділу спільного майна подружжя, стягнути з відповідача ОСОБА_4 компенсацію Ѕ частки визначеної дійсної (середньої ринкової) вартості спірного автомобіля, яку вона визначає у розмірі 107512 грн. 50к.
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 24.05.2018 позовну заяву було залишено без руху.
18.06.2018 на виконання ухвали суду позивачем було надано заяву про усунення недоліків у позовній заяві.
13.07.2018 Погребищенським районним судом Вінницької області постановлено ухвалу про відкриття провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 11:00 год 30.07.2018.
26.07.2018 від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що з 05.04.2011 по 21.06.2016 він дійсно перебував у шлюбі з позивачкою, однак автомобіль був придбаний за його особисті кошти.
Розмір його доходів за період з 2010 до кінця третього кварталу 2011 року від підприємницької діяльності становив 182000 грн.
Усі ж спільні кошти, в тому числі кошти подаровані їм на весілля, вони витратили на облаштування сімейного побуту, передродове лікування-зберігання позивача та підготовку до народження сина ОСОБА_5, який народився 25.01.2012.
Крім того, в травні 2017 року позивачка вже зверталася з аналогічним позовом до Бородянського районного суду Київської області. Ухвалою вищезазначеного суду від 26.05.2017 було відкрито провадження у справі та накладено арешт на автомобіль марки Skoda Octavia Tour, 2007 року випуску, д. н. АІ 9624 ЕМ. Однак, після декількох судових засідань, позивач подала заяву про залишення позову без розгляду, після чого, за його заявою, арешт з автомобіля було знято.
Просив відмовити в задоволення позову ОСОБА_6 в повному обсязі та розглядати справу за правилами загального позовного провадження (а. с. 35-41).
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.07.2018 постановлено справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10:20 год. 27.08.2018.
27.08.2018 підготовче судове засідання було відкладено на 14.09.2018 в звязку з неявкою позивача. Ухвалою суду явка позивача визнана обовязковою.
28.08.2018 через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погодилася із доводами відповідача, оскільки як з відзиву, так і з доданих до нього звітів субєкта малого підприємництва фізичної особи-платника податку, в яких зазначені обсяги виручки від реалізації товарів (робіт, послуг), не можна встановити, що це за виручка, куди вона переводилася, чи витрачалась, який правовий статус цієї виручки та які відповідач мав прибутки із неї. Не виділено із суми виручки за ІІІ квартали 2011 року той чистий прибуток, який ним, як підприємцем, одержувався в період шлюбу. Не зазначено коли безготівкові кошти були зняті з банківських рахунків та передані батькам.
Також, позивач заперечила щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження, вважаючи її невеликої складності (а. с. 64-67).
19.09.2018 розгляд справи не проводився в звязку з перебуванням судді Марченко Л. В. у відпустці.
12.09.2018 від позивача до суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою від 21.09.2018 було задовлено.
Ухвалою суду від 10.10.2018 підготовче провадження у справі було закрито, розгляд справи призначено на 19.11.2018.
10.12.2018 після допиту свідків у справі була оголошена перерва до 10.12.2018.
10.12.2018 у звязку з неявкою сторін у справі розгляд справи було призначено на 08.01.2019.
08.01.2019 через неявку позивача розгляд справи було відкладено на 25.01.2019.
25.01.2019 через канцелярію суду позивач ОСОБА_2 надіслала пояснення, у яких вказала, що автомобіль Skoda є спільною сумісною власністю подружжя. Заперечуючи проти позову, як доказом придбання автомобіля за власні кошти, відповідач зазначає лише покази свідків, які є його близькими родичами, що, на її думку, не є належними та допустимими доказами. Крім того, не погоджуючись з визначеною середньою ринковою вартістю автомобіля, відповідачем не було заявлено клопотання про проведення судової товарознавчої експертизи чи надано інших доказів для спростування визначеної експертами ціни. Визнавши факт продажу автомобіля знайомій та подальшого користування ним, відповідач відмовився надати його для проведення автотехнічної експертизи для визначення його вартості. З огляду на зазначене просить позов задовольнити (а. с. 131-133).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що 05.04.2011 зареєструвала шлюб з відповідачем. 31.01.2012 вони придбали автомобіль, частину коштів на придбання якого дали її батьки, а інша частина це зароблені кошти під час шлюбу та подаровані на весілля. Відповідно до висновку оціночного дослідження, проведеного ПП «Європроспект», проведеного 28.03.2018, вартість автомобіля на дату його продажу становила 215025 грн, а тому просить стягнути з відповідача Ѕ частки вищезазначеної суми. Разом з тим повідомила, що при оцінці майна авто не оглядалося, факт огляду автомобіля відсутній.
При розірванні шлюбу питання поділу автомобіля не підіймалось.
27.09.2017 автомобіль Skoda був проданий його знайомій ОСОБА_7 за 1000 грн, оскільки він був у несправному стані. На даний момент, з дозволу ОСОБА_7, проданим їй автомобілем Skoda він інколи користується.
Свідок ОСОБА_4 пояснив, що його брат, відповідач по справі, до шлюбу мав особисті заощадження. В 2010-2011 році вони вирішили придбати автомобіль OPEL за суму 6000 доларів, з яких 5000 доларів були брата ОСОБА_3. Оскільки він на той час навчався в Києві і у нього була київська прописка, то автомобіль вирішили зареєструвати на нього, так як хотіли київські номера. В 2012 році ОСОБА_3 дізнався про продаж автомобіля Skoda. Оскільки особистих заощаджень ОСОБА_3 не вистачало на придбання авто, то він попросив його продати спільно придбаний автомобіль OPEL, що вони і зробили. Автомобіль вони продали за 6000 доларів, з яких 5000 доларів він повернув братові.
Свідок ОСОБА_9, який є двоюрідним братом відповідача, пояснив, що у 2010 році відповідач ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 придбали автомобіль марки OPEL за суму 6000 доларів, та спільно ним користувалися. Після одруження ОСОБА_8 автомобіль OPEL був проданий, а за виручені з продажу кошти придбаний автомобіль Skoda, який у 2017 році ОСОБА_8 продав за безцінь, оскільки той був у неробочому стані.
Заслухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, надавши всебічну, повну та обєктивну оцінку доказам, які були подані сторонами, судом встановлені наступні фактичні обставини.
05.04.2011 Виконкомом Новогребельської сільської ради Бородянського району Київської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 11).
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 21.06.2016 шлюб було розірвано (а. с. 17).

Під час перебування у шлюбі, відповідно до протоколу №2-К-508-ОБ-з проведення аукціону з продажу майна, що належить боржнику ОСОБА_10 від 31.01.2012, ОСОБА_4 придбав автомобіль Skoda Octavia Tour, 1.6І, д. н. АА9878 ЕН, 2007 року випуску, колір синій, тип легковий хетчбек, № кузова ТМВDX41U78B010241 (а. с. 16).

Відповідно до договору купівлі-продажу 3247/2017/641599 транспортного засобу від 27.09.2017, автомобіль Skoda Octavia Tour, 1.6І, д. н. АА9878 ЕН, 2007 року випуску, був проданий відповідачем громадянці ОСОБА_7 за ціною 10000 грн (а. с. 57).

Згідно з висновком оціночного дослідження від 28.03.2018 середня ринкова вартість транспортного засобу Skoda Octavia, 2007 року випуску, станом на 27.09.2017 складала (з округленням) 8150 доларів США, що за курсом НБУ на 27.09.2017 складає 215025 грн (а. с. 15).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 69 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі ч. ч. 1, 2, 4 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Частиною 2 ст. 364 ЦК України передбачено, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК ( 435-15 ), оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

У пунктах 22, 30 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України розяснено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль Skoda Octavia Tour був придбаний в період перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у шлюбі, а тому є спільною-сумісною власністю подружжя.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що автомобіль Skoda Octavia Tour не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки хоч і придбаний під час шлюбу, але за його особисті кошти, оскільки належних доказів на підтвердження цього твердження відповідач не надав.

З наданих суду копій звітів субєкта малого підприємництва фізичної особи-платника податків №8995 від 05.01.2011 та №9418 від 01.10.2011 (а. с. 58-59), в яких зазначені обсяги виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за ІІІ квартал 2010 року у сумі 65000 грн та за ІІІ квартал 2011 року в сумі 117000, а також копій банківських виписок (а. с. 46-49), де зафіксовані залишки коштів станом на 04.04.2011, не можна встановити, що це за виручка, куди вона переводилась, чи витрачалась ним, який правовий статус цієї виручки, які відповідач мав прибутки з неї. Відповідачем не виділено із суми виручки за ІІІ квартал 2011 року чистий прибуток, який ним, як підприємцем, одержувався в період шлюбу.

Щодо посилань відповідача на те, що частина коштів витрачених на придбання автомобіля Skoda Octavia Tour є його заощадженнями, які зберігалися у його батьків, та коштами, які він отримав від продажу автомобіля OPEL, який він придбав спільно з братом до шлюбу, слід зазначити, що суд вважає їх також не доведеними, оскільки як на доказ вказаних обставин відповідач посилається лише на покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_9, які є його близькими родичами та зацікавлені в вирішенні справи на користь відповідача, а тому суд їх до уваги не бере.

Таким чином, на момент відчуження автомобіль перебував у сумісній власності подружжя, тому згоду на його відчуження повинна була надавати позивач.

Однак, після розірвання шлюбу відповідач сам особисто, без згоди позивача, продав спільно надбаний ними за час шлюбу автомобіль, чим ущемив права позивача на користування, володіння та розпорядження спільно набутим майном подружжя, яке належить їм обом на праві спільної сумісної власності.

З огляду на зазначене, позивач вправі вимагати половину його вартості, а тому суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1/2 частини вартості автомобіля марки Skoda Octavia Tour.

Задовільняючи позов суд виходить із того, що відповідно до висновку оціночного дослідження від 28.03.2018 середня ринкова вартість транспортного засобу Skoda Octavia, 2007 року випуску, складає 215025 грн, тобто з відповідача слід стягнути 107512,50 грн.

Доводи відповідача про те, що дійсна вартість транспортного засобу встановлена договором купівлі-продажу транспортного засобу, згідно з яким автомобіль оцінено в 10000 грн, а не вищезазначеним висновком, не заслуговують на увагу, оскільки заперечуючи проти визначеної висновком середньої ринкової вартості транспортного засобу, відповідач посилається на те, що при проведенні оціночного дослідження автомобіль експертом не оглядався, а визначена у договорі купівлі-продажу ціна відповідає фактичному стані транспортного засобу.

Разом з тим, наданий суду висновок оціночного дослідження узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду зробленою у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц згідно з якою, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв'язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на спільне майно.

Крім того, визнавши в судовому засіданні факт продажу автомобіля знайомій та подальшого користування спірним автомобілем після його продажу, відповідач надати його для проведення автотоварознавчої експертизи відмовився та жодних клопотань про призначення судової товарознавчої експертизи суду не заявляв.

Фактичне ж користування відповідачем спірним автомобілем після його продажу, ставить під сумнів сам факт продажу автомобіля та визначену у договорі ціну.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, грошову компенсацію вартості частки ОСОБА_2 у спільному майні подружжя, а саме Ѕ частку вартості транспортного засобу Skoda Oktavia, легковий хетчбек В, 2007 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі (кузова) TMBDX41U78B010241, в сумі 107512,50 грн (сто сім тисяч пятсот дванадцять гривень 50 к.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2162 (дві тисячі сто шістдесят дві) грн. судових витрат, повязаних із розгляду справи, що складаються з судового збору 1762 грн. та витрат за оціночне дослідження 400 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.03.2019.

Суддя