ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/2002/18Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 22-ц/817/256/19 Доповідач - Ткач О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду від 13 грудня 2018 року, яке ухвалено суддею Снігурським В.В., дата виготовлення якого не вказана, у цивільній справі № 599/2002/18,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1. В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, а саме визнання права власності на 1/2 частку об'єкту незавершеного будівництвом житлового будинку в порядку поділу спільного майна подружжя та поділ земельної ділянки.

1.2. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за час шлюбу, сторонами було збудовано житловий будинок площею 233,95 кв.м., який знаходиться на вул. Л.Українки , 49 в с. Озерна Зборівського району та розташований на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,15 га, кадастровий номер :02:002:0596.

1.3. Просить визнати спільною власністю незавершений будівництвом житловий будинок; виділити його із спільної власності подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину цього житлового будинку та на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, яка є особистою власністю відповідачки в порядку ст. 120 ЗК України(а.с. 2-6).

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішенням Зборівського районного суду від 13 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1, в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину об'єкту незавершеного будівництва - житлового будинку, загальною площею 233,95 кв.м., житловою площею 79,60 кв.м. за адресою: вул. Л. Українки, 49 у селі Озерна Зборівського району Тернопільської області.

В решті позовних вимог відмовлено.

2.2. В частині відмови у задоволенні вимог позивача судове рішення мотивоване тим, що земельна ділянка є особистою власністю відповідачки на підставі рішення Озерянської сільської ради, оскільки набута нею під час чинності ч.1 ст. 57 СК України в редакції Закону № 4766 від 17.05.2014 року.

3. Короткий зміст апеляційної скарги.

3.1. В січні 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на судове рішення лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо поділу та визнання за ним права власності на 1/2 частину земельної ділянки

3.2. Просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та ухвалити нове.

3.3. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, що регулюють питання переходу права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду.

3.4. Вирішуючи спір, судом першої інстанції безпідставно не застосовано ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, оскільки судом визнано за ним право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку.

4. Аргументи учасників справи.

(1) На день розгляду справи позивачка своїм правом на подання

5. Обставини справи.

5.1. З 10.09.2008 року, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований за актовим записом № 16 , що вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ИД № 045057 виданого Озерянською сільською радою Зборівського району Тернопільської області від 10.09.2008 року (а.с. 8).

5.2. 19 липня 2011 року рішенням Озерянської сільської ради Зборівського району № 164 наданно ОСОБА_2 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (а.с. 21).

5.3. 12 червня 2012 року рішенням Озерянської сільської ради Зборівського району № 317 ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею у 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд в селі Озерна по вулиці Лесі Українки (а.с. 22).

5.4. 18.03.2013 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво на нерухоме майно - земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0596 площею 0,15 га в с. Озерна, Зборівського району, Тернопільської області на вулиці Л. Українки (а.с. 20).

5.5. На вказаній земельній ділянці сторонами збудовано житловий будинок загальною площею 235,95 кв.м., із готовністю об'єкта у 92%.

5.6. Рішенняим суду у вказаній справі за позивачем визнано право власності на 1/2 незавершеного будівництвом житлового будинку.

6. Позиція апеляційного суду

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції:

6.1. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності.

6.2. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить: дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

6.3. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

6.4. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

6.5. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

6.6. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

6.7. Згідно до ч. 1ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

6.8. Судом обгрунтовано визнано за позивачем право власності на 1/2 частину незавершеного будівництом житлового будинку із готовністю 92%.

6.9. Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

6.10. Частиною четвертою вищевказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

6.11. Згідно з частиною першою статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

6.12. Системний аналіз змісту наведених норм статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

6.13. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований, відповідно до якого визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

6.14. Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

6.15. Вказаний висновок узгоджується з правовими позиціями, які викладені у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15 та постанові Верховного Суду у справі № 382/2454/15-ц від 30 січня 2019 року.

6.16. Ухвалюючи рішення Зборівський районний суд, зазначених положень не урахував. Визнаючи за кожним із сторін право власності на 1/2 частину незавершеного житлового будинку, помилково відмовив у визнанні за позивачем права власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер: :02:002:0596, площею 0,15 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

7.Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

(1)

7.1.Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

7.2. Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

7.3. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

7.4. Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

7.5. Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2018 року слід скасувати в частині вирішення позовних вимог про перехід права власності на земельну ділянку та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги ОСОБА_3 про визнання права на 1/2 частину земельної ділянки.

(2). Щодо розподілу судових витрат.

7.6. Згідно до статті 382 ЦПК в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

7.8. Враховуючи те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в повному обсязі, із відповідачки слід стягнути судовий збір, який було оплачено позивачем за подання апеляційної скарги в розмірі 3750 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зборівського районного суду від 13 грудня 2018 року - скасувати в частині вирішення позовних вимог про перехід права власності на земельну ділянку.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки: кадастровий номер :02:002:0596, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку (об'єкту незавершеного будівництва), господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою Тернопільська область, Зборівський район, с. Озерна, вулиці Л.Українки.

Стягнути із ОСОБА_2, (проживаючої на ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої на ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1, (зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 3750 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Ткач О.І.

Судді: Бершадська Г.В.

ОСОБА_4