Справа № 0910/547/2012
Провадження № 22-ц/4808/267/19
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

секретарів Бойчука Л.М., Капущак С.В.,

з участю представника апелянта,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Косівського районного суду від 21 листопада 2018 року під головуванням судді Гордія В.І. в м. Косів,

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 28322, 15 грн та 283, 22 грн судового збору.

Позов мотивує тим, що згідно умов договору, укладеного 23.05.2008 року банк надав позичальнику кредит у розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Однак, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, відповідачка не виконала. Тому, просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Косівського районного суду від 21 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, судом.

Вважає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції, помилково дійшов висновку, що банком пропущено строки позовної давності.

Посилання суду першої інстанції на пропуск строку позовної давності свідчить про неповне з'ясування обставин справи під час дослідження доказів та невідповідність висновків суду цим обставинам.

За Умовами та правилами надання банківських послуг кредит виданий на строк дії кредитної картки. Після закінчення строку дії картки. на вимогу клієнта видається нова картка. якщо від нього не надійшла заява про закриття картрахунку.

Апелянт вказує на те, що з моменту укладання кредитного договору, ніхто зі сторін не заявив про намір його припинити, така заява до банку від позичальника не надходила.

Відповідно до пунктів 3.1.1,5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці .

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. суд першої інстанції в порушення положень ст. ст. 263-264 ЦПК України, належним чином не перевірив доводів, які мають значення для правильного вирішення справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема умовам договору щодо його дії, не перевірив належним чином строку дії кредитної картки.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою. які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором. що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору або не після несплати чергового платежу.

Апелянт, зсилається на правову позицію Верховного Суду у якій зазначено, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, в даному випадку з 31 травня 2010 року. Банком подано позовну заяву до суду у 2012 році, тобто в межах строку позовної давності.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду представник банку підтримала доводи скарги з наведених у ній мотивів. У засіданні апеляційного суду, яке відбулося 19 лютого 2019 року представник відповідача доводів скарги не визнала і пояснила, що рішення суду є правильним.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що банком пропущено встановлений ст. 267 ЦК України трирічний строк позовної давності і позивач більше трьох років не вчиняв жодних дій по поверненню кредитних коштів.

Однак до такого висновку суд прийшов передчасно без належного дослідження дійсних обставин справи та з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору б/н, який викладено у формі заяви-анкети від 23.05.2008 року банк відкрив відповідачу кредитну лінію та на день укладення цього договору встановив кредитний ліміт на картковий рахунок в сумі 10 000 грн з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що станом на 15.02.2012 року заборгованість позичальника перед банком становить: за кредитом - 10 000 грн, заборгованість за процентами - 15180, 61 грн, заборгованість по комісії - 1316,68 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 1324,86 грн. Всього - 28322 грн 15 коп.

Заборгованість позичальника перед банком не була погашена.

Відповідно до розділу 5 «Банківські послуги» заяви позичальника від 23.05.2008 року погашення заборгованості за кредитом може проводитися як шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списанням коштів з дебетової картки клієнта.

Згідно п.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, дані Умови визначають умови, на яких Приват Банк пропонує клієнтам платіжні карти, а також інші банківські послуги, вказані у заяві і Пам'ятці клієнта. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом, і таким чином клієнт виражає свою згоду , що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, становить укладений Договір про надання банківських послуг.

Відповідач, підписавши заяву-анкету, підтвердив своїм підписом те, що він ознайомився і згідний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Пунктом 5.2 вищенаведених Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадках порушення Держателем чи Довіреною особою вимог діючого законодавства України чи умов даного Договору, чи у випадку виникнення овердрафта, Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) чи визнати карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов'язань вцілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання Держателем чи Довіреною особою держателя своїх боргових зобов'язань або інших зобов'язань згідно даного договору.

У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ст. 256 ЦК України та згідно ст. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Висновок суду першої інстанції про те, що позов поданий банком після спливу терміну позовної давності є невірним.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Із наданої банком заяви про видачу кредиту, яка підписана позичальником, вбачається, що дата відкриття рахунку № б/н на ім'я відповідача - 23 травня 2008 року, а строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії катки (а. с. 7).

Із наданої банком довідки про інформацію карткового рахунку НОМЕР_1 вбачається, що строк дії картки - травень 2010 року (т.2 а. с. 73).

З матеріалів справи вбачається, що банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитом 03 березня 2012 року.

Оскільки строк дії картки закінчився 31 травня 2010 року і з позовом до суду банк звернувся 03 березня 2012 року, то висновок суду першої інстанції про те, що строк позовної давності сплив, не ґрунтується на вимогах закону та не узгоджується з матеріалами справи.

Визначаючи заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача, апеляційний суд зазначає наступне. Зі змісту розрахунку, наданого представником позивача апеляційному суду, вбачається, що на день закінчення строку дії картки, тобто на 31.05.2010 року, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 10 000 грн і зазначену заборгованість слід стягнути з відповідача.

Також банк просить стягнути заборгованість за відсотками за поточну та прострочену заборгованість, яка згідно розрахунку банку становить 5216, 08 грн. При цьому період заборгованості за відсотками за користування кредитом слід визначити за три роки перед зверненням кредитора до суду з позовом в межах трирічного строку позовної давності за основною вимогою, що узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року №6-1412цс16.

Залишок заборгованості за відсотками визначено банком поза строком позовної давності, починаючи з 06.06.2008 року. Суд вважає, що трирічний строк позовної давності у даній справі слід рахувати з 04 березня 2009 року, тому розмір заборгованості за відсотками слід зменшити до 3 509,58 грн (5216,08грн-1706,50грн).

Умови та правила надання банківських послуг, на які посилався позивач обґрунтовуючи вимоги в частині нарахування штрафів та комісії, позичальником не підписані і їх оригінали кредитором відповідачу передані не були, тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору і у стягненні цих нарахувань слід відмовити.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що постановлене у даній справі судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь банку слід стягнути понесені банком витрати на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду від 21 листопада 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1д, м. Київ 01001, ; к/р 1026 у НБУ; МФО 305299; ІПН 21) заборгованість у розмірі 13 509,58 грн (тринадцять тисяч п'ятсот дев'ять гривень 58 копійок) та 283,22 грн витрат на оплату судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 березня 2019 року.

Суддя-доповідач І.В. Бойчук

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський