РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/11569/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/322/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Рудика Л.Д.

Рішення ухвалене в м. Рівне Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання Тхоревський С.О.,

з участю представника банку Мазурок А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - Сокуренко Н.В. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ "ПриватБанк", Рівненської філії ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживачів та визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів та визнання дій незаконними.

Позовна заява мотивована тим, що 29 квітня 2015 року вона звернулась до Рівненської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій просила розблокувати кошти на банківській картці НОМЕР_1, яка дійсна до 03/20, оскільки вона безпідставно та протиправно обмежена у праві вільно володіти та користуватися належними їй грошовими коштами, що знаходяться на її рахунку.

Зазначала, що банківська картка НОМЕР_1 з належними грошовими коштами у загальному розмірі 13 076 грн була безпідставно заблокована, а після неодноразових звернень у 2015-2016 роках до вищезазначеної установи банку, працівники банку лише усно обіцяли, що вони вирішать вказане питання та розблокують банківську картку, однак банк так і не розблокував зазначену банківську картку.

28 травня 2016 року вона звернулась до головного офісу ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням провести перевірку у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 8, щодо протиправних дій працівників банку та розблокувати кошти на банківському рахунку. Згідно отриманого листа від 03 червня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовив їй в обслуговуванні банківської картки відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг. Крім того, вона була повідомлена працівником банку в телефонному режимі, що банківська картка та рахунок були заблоковані на підставі умов користування банківськими картками внаслідок шахрайських дій, а також, вона була внесена до списку клієнтів з обмеженням у банківському обслуговуванні, як шахрайка в електронних операціях, про що не було вказано у вищезазначеному листі.

За таких обставин, ПАТ КБ «ПриватБанк» не було проведено службового розслідування щодо вказаної банківської картки, не було надіслано підтвердження щодо вчинення шахрайських дій, де була безпідставно заблокована банківська картка НОМЕР_1 з належними грошовими коштами у розмірі 13 076 грн.

20 липня 2016 року нею повторно було направлено до головного офісу ПАТ КБ «ПриватБанк» лист-вимогу з проханням провести належну перевірку грошових коштів на банківській картці та розблокувати банківський рахунок НОМЕР_1. Листом від 28 липня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» повторно відмовив їй в обслуговуванні банківської картки НОМЕР_1.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» розблокувати банківську картку НОМЕР_1 з належними їй грошовими коштами у розмірі 13 076 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 20 лютого 2017 року про виправлення описки, позов ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» розблокувати банківську картку НОМЕР_1 з належними грошовими коштами у розмірі 13 076 грн на ОСОБА_4 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Оскаржуване рішення міського суду мотивовано тим, що доказів законного обмеження права ОСОБА_4 щодо розпорядження нею коштами на банківській картці НОМЕР_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано, що дає підстави для задоволення позовних вимог останньої.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник ПАТ КБ "ПриватБанк", вважає дане рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що банком було призупинено здійснення операцій з використанням платіжної картки (електронного платіжного засобі), держателем якої є позивач, на підставі аналізу руху грошових коштів та висновків, що позивач використовує платіжну картку, як засіб доступу до відкритого на його ім'я рахунку, з порушенням умов договору між позивачем та відповідачем, про що свідчить рух коштів по рахунку.

Вказує на те, що судом першої інстанції не визначена правова природа грошових коштів, які надійшли на рахунок, а позивачем не доведено правове походження грошових коштів, які поступали на рахунок, чи що грошові кошти отримані не від підприємницької діяльності. Натомість особа, що відкриває рахунок фізичній особі зобов'язана повідомити банк про наявність або відсутність у власника рахунку статусу підприємця або особи, яка проводить незалежну професійну діяльність. Відповідно до Умов та правил, клієнт зобов'язаний не використовувати картрахунки для операцій, пов'язаних з підприємницькою діяльністю. Забороняється використання поточні рахунки фізичних осіб для проведення операцій пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності.

Зазначає, що всупереч визначеним умовам в червні-липні 2015 року клієнт розпочав здійснювати розрахунки пов'язані з підприємницькою діяльністю. Картка використовувалась не за призначенням, а саме для отримання та перерахунку коштів від осіб, які здійснювали поповнення картрахунку за номером з різних регіонів України та зворотні розрахунки з контрагентами.

Враховуючи викладене, оскільки картковий рахунок відкрито на ім."я фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, а рух коштів за рахунком дозволяє дійти висновку про нецільове використання грошових коштів, пов'язаних з підприємницькою діяльністю, таким чином у відповідача були правові підстави для тимчасового зупинення дії платіжних карт, якими користується позивач, то надано час для надання документів, що підтверджують походження коштів, які надійшли на рахунок, проте відповіді з документальним підтвердженням позивач до теперішнього часу банку не надала.

За наведеного просив скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року та ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_4 до ПАТ КБ "ПриватБанк", Рівненської філіє ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживачів та визнання дій незаконними відмовити в повному обсязі.

У поданому представником ОСОБА_4 - адвокатом Головчак О.М. запереченні на апеляційну скаргу, вважає її безпідставною та необґрунтовано.

Зазначає про те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не було надано суду відповідних доказів, щодо наявності кримінального провадження стосовно шахрайських дій відносно позивача чи невстановлених осіб, пов'язаних переказом грошових коштів на банківську карту НОМЕР_1, та не надано жодних доказів відносно того, що під час кримінального провадження здійснювалися якісь обмежувальні заходи стосовно картки позивача чи грошових коштів в порядку КПК України.

З огляду на викладене, вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що представником ПАТ КБ "ПриватБанк" не було надано належних та допустимих доказів у підтвердження наявності обставин, передбачених ст. 1074 ЦК України, для обмеження права позивача у володіння та користування належним йому майном, а саме : банківська картка НОМЕР_1 з належними грошовими коштами в загальному розмірі 13 076 грн.

За наведеного просив рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01.02.2017 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" - Мазурок А.А. в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивачка та її представник в установленому законом порядку завчасно повідомлялись про час і місце розгляду даної справи, однак до суду не з'явились та причин неявки не повідомили, а тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд за їх відсутності.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 на підставі договору банківського рахунку є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» та користується продуктами банку, зокрема є держателем картки НОМЕР_1, термін дії якої встановлено до березня 2020 року.

Вказана картка у квітні 2015 року була заблокована ПАТ КБ «ПриватБанк», після чого ОСОБА_4 неодноразово зверталась до ПАТ КБ «ПриватБанк», як в усній, так і письмовій формі, з метою з'ясування причин блокування картки та просила банк розблокувати картку і видати їй кошти, які на ній знаходяться, у розмірі 13 076 грн.

У своїх письмових відповідях на звернення ОСОБА_4 ПАТ КБ «ПриватБанк» листами від 03 червня 2016 року та від 28 липня 2016 року, без чіткого пояснення своїх дій, причин та підстав блокування картки та не погоджуючись повернути грошові кошти, посилався на окремі положення Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.8-9, 13-14).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно з частиною першою, третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (стаття 1067 ЦК України).

Згідно зі статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Обґрунтовуючи заперечення на позов ОСОБА_4, банк посилався на те, що позивачка у червні-липні 2015 року розпочала здійснювати розрахунки пов'язані з підприємницькою діяльністю. Картка використовувалась не за призначенням, а саме - для отримання та перерахунку коштів від осіб, які здійснювали поповнення карткового рахунку за номером з різних регіонів України, та зворотні розрахунки з контрагентами. Для такої діяльності відкривається рахунок для ведення підприємницької діяльності, який обліковується у Державній фіскальній службі України.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов договору та уразі виникнення овердрафта банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконанням власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за договором.

Пунктом 1.1.2.1.4. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено зобов'язання клієнта не використовувати рахунки (для карток, емітованих на ім'я клієнта - фізичної особи) для операцій, пов'язаних з підприємницькою діяльністю.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Зазначені умови договору стали результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до пункту 2.1.1.8.1. Умов та Правил надання банківських послуг для призупинення або запобігання будь-яких незаконних або неузгоджених з банком дій з карткою держатель доручає банку в будь-який час і без укладення будь-яких додаткових угод - призупинити або припинити дію картки.

Пунктом 2.1.8.7.1. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право призупинити до з'ясування причин або припинити дію картки в односторонньому порядку і без додаткового повідомлення користувача в наступних випадках: у разі виявлення банком скоєних з використанням картки незаконних операцій, сумнівних операцій або операцій, несучих репутаційні ризики для банку; у разі порушення користувачем умов договору або надання банку недостовірної інформації в рамках договору.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків і їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, який укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Користувачі мають право використовувати спеціальні платіжні засоби для здійснення платіжних операцій відповідно до режимів рахунків та умов договору з емітентом.

Нормативно-правовим актом Національного банку України, що регулює правовідносини, які виникають при відкритті банками поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах, є Інструкція про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджена постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492.

Банк може відмовити клієнту в обслуговуванні рахунку у випадках, передбачених законодавством України і договором.

Згідно операцій за рахунком з використанням спеціальних платіжних засобів - платіжної картки, ОСОБА_4 отримувала перекази від інших осіб та здійснювала переказ коштів.

Банк має право витребувати від клієнта інші документи та відомості, крім визначених цією Інструкцією, з метою ідентифікації та верифікації його особи, змісту діяльності та фінансового стану.

Оскільки картковий рахунок відкрито на ім'я фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, а рух коштів за рахунком дозволяє дійти висновку про нецільове використання грошових коштів та безпосередньо рахунку, таким чином у ПАТ КБ «ПриватБанк» були правові підстави для тимчасового зупинення дії платіжних карт, якими користується ОСОБА_4

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний не використовувати картковий рахунок для операцій, пов'язаних з підприємницькою діяльністю, а використовувати лише для особистих потреб.

Забороняється використовувати поточні рахунки фізичних осіб для проведення операцій, пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк в тому числі здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до відкриття рахунка клієнту, укладення договорів чи здійснення фінансових операцій, зазначених у частині другій цієї статті. Банк має право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

Враховуючи викладене, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не визначена правова природа грошових коштів, які надійшли на рахунок, а позивачем не доведено правове походження грошових коштів, які поступали на рахунок, чи що грошові кошти отримані не від підприємницької діяльності.

Натомість, із вищеперерахованих Умов та правил слідує, що особа, яка відкриває рахунок фізичній особі зобов'язана повідомити банк про наявність або відсутність у власника рахунку статусу підприємця або особи, яка проводить незалежну професійну діяльність. Відповідно до Умов та правил, клієнт зобов'язаний не використовувати картрахунки для операцій, пов'язаних з підприємницькою діяльністю. Забороняється використання поточні рахунки фізичних осіб для проведення операцій пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності.

Однак, всупереч визначеним умовам в червні-липні 2015 року клієнт розпочав здійснювати розрахунки пов'язані з підприємницькою діяльністю. Картка використовувалась не за призначенням, що слідує з вибірки банку від 31.01.2017 про рух коштів по рахунку НОМЕР_1, відкритого на ім'я ОСОБА_4 (а.с.65-115), а саме для отримання та перерахунку коштів від осіб, які здійснювали поповнення картрахунку за номером з різних регіонів України та зворотні розрахунки з контрагентами.

Враховуючи викладене, оскільки картковий рахунок відкрито на ім'я фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, а рух коштів за рахунком дозволяє дійти висновку про нецільове використання грошових коштів, пов'язаних з підприємницькою діяльністю, таким чином у відповідача були правові підстави для тимчасового зупинення дії платіжних карт, якими користується позивач, та надано час для надання документів, що підтверджують походження коштів, які надійшли на рахунок, проте відповіді з документальним підтвердженням позивач до теперішнього часу банку не надала.

Разом з тим, в рішенні суду першої інстанції не надано правової оцінки вказаним доводам відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни чудового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленим; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та невідповідності висновків суду обставинам встановленим у справі.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна інстанція доходить висновку про необхідність відмовити в задоволені позову. Оскільки позов випливає з правовідносин щодо захисту прав споживачів, які звільненні від сплати судового збору, то сплачений ПАТ КБ "ПриватБанк" при подачі апеляційної скарги в сумі 606,32 грн. та касаційної скарги в сумі 661,44 грн., а разом 1267,76 грн. підлягає компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - Сокуренко Н.В. задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ "ПриватБанк", Рівненської філії ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживачів та визнання дій незаконними відмовити.

Компенсувати ПАТ КБ "ПриватБанк" судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги в сумі 606, 32, згідно платіжного доручення № PROM3BQ1B5 від 13.02.2017 та за подання касаційної скарги в сумі 661,44 грн., згідно платіжного доручення № PROM0BU19S від 10.04.2017 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків