Справа № 301/475/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Іршавського районного суду від 11 січня 2019 року (у складі судді Даруди І.А.) за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Іршавської міської ради Іршавського району Закарпатської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про визнання права на отримання у власність земельної ділянки та скасування рішень органу місцевого самоврядування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом у березні 2018 р.

Після відмови від частини позовних вимог, прийняття цієї відмови судом першої інстанції і відповідне закриття провадження у справі (т.2, а.с.21) остаточно просили:

-визнати за ОСОБА_1 право на отримання у власність земельної ділянки розміром 0.09 га по АДРЕСА_1 без погодження меж суміжним землевласником - ОСОБА_4 ;

-скасувати рішення Іршавської міської ради № 304 від 26.01.2018 р.;

-визнати за ОСОБА_2 право на отримання у власність земельної ділянки розміром 0.09 га по АДРЕСА_1 без погодження меж суміжними землевласниками: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

-скасувати рішення Іршавської міської ради № 305 від 26.01.2018 р.;

Обґрунтували тим, що в 2017 р. звернулися до Іршавської міської ради із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення кожному із них земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва площею по 0.09 га по АДРЕСА_2 .

Такий дозвіл був наданий рішеннями цієї ради за № № 154, 155 від 12.09.2017 р., у зв`язку з чим вони замовили виготовлення відповідних проектів землеустрою.

Однак, суміжні землевласники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Іршавська міська рада не погодили меж земельної ділянки ОСОБА_2 , а суміжні землевласники ОСОБА_4 та Іршавська міська рада не погодили меж земельної ділянки ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим вони звернулися до Іршавської міської ради із заявами про направлення земельної комісії для вирішення межового питання.

Рішеннями Іршавської міської ради № 304 і № 305 від 26.01.2018 р. їм було відмовлено в узгодженні меж земельних ділянок, оскільки відсутні погодження меж усіх суміжних землевласників.

Указана відмова органу місцевого самоврядування перешкоджає їм реалізувати земельні права щодо отримання земельних ділянок у власність.

Рішенням Іршавського районного суду від 11.01.2019 р. у позові відмовлено за недоведеністю.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Посилаються на незаконність і необґрунтованість судового рішення.

Узагальнені доводи скарги зводяться до такого:

-висновок суду про недотримання позивачами вимог підзаконних актів щодо повідомлення суміжних землевласників про участь у складенні акту погодження меж суперечить обставинам справи та письмовим доказам;

-Іршавська міська рада не погодила межі земельних ділянок у зв`язку з відмовою погодити межі сусідніми землевласниками, хоча мала узгодити їх незалежно від погодження іншими суміжниками;

-суд не перевірив причин відмови суміжних землевласників погодити межі земельних ділянок позивачів;

-суд вийшов за межі позовних вимог зі своїм висновком про те, що позивачі не мають переважного права перед іншими особами на виділення їм земельних ділянок, оскільки така вимога не заявлялася.

Відзиву на скаргу не подано.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення - скасуванню із ухваленням нового по суті спору, із таких підстав.

Суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

При цьому встановив, що рішеннями Іршавської міської ради № 154 і № 155 від 12.09.2017 р. позивачам було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення індивідуального садівництва по АДРЕСА_2 , зобов`язано виготовити проекти землеустрою і погодити їх у встановленому законом порядку.

Після виготовлення таких проектів позивачі звернулися до Іршавської міської ради із заявами про направлення земельної комісії для узгодження меж земельних ділянок у зв`язку з відмовою власників суміжних земельних ділянок: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підписати акти встановлення і погодження меж, прийому-передачі межових знаків на зберігання.

Протокольним рішенням від 24.01.2018 р. постійна комісія з питань земельних відносин і використання природних ресурсів, будівництва та архітектури Іршавської міської ради відмовила в узгодженні таких меж без підписів суміжних землекористувачів.

Рішеннями Іршавської міської ради № 304 і № 305 від 26.01.2018 р. позивачам відмовлено в узгодженні меж указаних земельних ділянок.

Позивачі не надали суду належних доказів про завчасне повідомлення суміжників у січні 2018 р., однак у матеріалах справи є акти від лютого 2018 р. про повторну відмову у підписанні погодження меж суміжником ОСОБА_4 , про відсутність ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Тобто, позивачами не дотримано вимог підзаконних актів щодо повідомлення суміжників про участь у складанні акту про погодження меж.

З приводу іншої вимоги (про визнання права на отримання у власність земельних ділянок із батьківської землі) суд першої інстанції виходив із надуманості такої і необґрунтованості нормами земельного законодавства.

Так, позивачами не надано жодного правовстановлюючого документу в підтвердження права власності чи права користування ОСОБА_3 (батька позивачів) земельною ділянкою площею 0.25 га, його заяви та вилучення від нього 0.18 га для передачі позивачам, рішення Іршавської міської ради про вилучення від ОСОБА_3 частини земельної ділянки.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції через їх невідповідність обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

При цьому апеляційним судом установлено таке.

Рішеннями Іршавської міської ради № 154 та № 155 від 12.09.2017 р. позивачам був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель запасу Іршавської міської ради орієнтовною площею 0.09 га по АДРЕСА_2 .

Рішеннями цієї ж ради № 230 і № 231 від 24.11.2017 р. внесено зміни до вказаних рішень № 154 і № 155, а саме: слова «за адресою: АДРЕСА_2 » змінити на «за адресою: АДРЕСА_2 ».

Оспореним рішенням № 304 від 26.01.2018 р. Іршавська міська рада відмовила ОСОБА_1 в узгодженні меж земельної ділянки для індивідуального садівництва без підпису (погодження) суміжного землекористувача ОСОБА_4 , а рішенням № 305 від 26.01.2018 р. відмовлено в узгодженні меж земельної ділянки для індивідуального садівництва ОСОБА_2 без підписів (погодження) суміжних землекористувачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Указані рішення ґрунтуються на протоколі засідання постійної депутатської комісії з питань земельних відносин і використання природних ресурсів, будівництва та архітектури від 24.01.2018 р., яка відмовила в узгодження меж земельних ділянок без згоди суміжних землекористувачів.

За загальним правилом складання і підписання акту погодження меж є обов`язковим при виготовленні проекту землеустрою.

Так, згідно з положеннями ст.198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» кадастровий план земельної ділянки є складовоюпроекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Водночас апеляційний суд констатує, що згідно з останніми висновками ВС (зокрема, постанова від 29.03.2018 р. у справі № 681/1039/15-ц) не підписання сусідом акту погодження меж не перешкоджає органу місцевого самоврядування затвердити проект землеустрою, оскільки погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок.

Разом із тим, установлено та не заперечується, що позивачі звернулися до Іршавської міської ради із заявами про направлення земельної комісії для узгодження меж земельних ділянок, за наслідками розгляду яких указаний орган місцевого самоврядування і прийняв оспорені рішення, тобто у спірних правовідносинах предметом доказування є діяльність Іршавської міської ради як органу, що вирішує земельні спори.

Так, за приписами ст. 158 ч.3, ч.5,ст. 159 ч.1 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.1. Земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Як видно з оспорених рішень, Іршавська міська рада фактично усунулася від виконання своїх обов`язків як органу, що вирішує земельні спори, пов`язавши вирішення заявленого позивачами питання з безумовною наявністю підписів (погодження) суміжних землевласників, не з`ясувавши причин такої відмови.

При цьому, зміст резолютивної частини цих рішень допускає двоякість розуміння: чи то Іршавська міська рада як суміжний землевласник відмовила погодити межі земельних ділянок позивачів, чи то міська рада як орган, що вирішує земельні спори, відмовила в задоволенні заяв позивачів.

У будь-якому випадку оспорені рішення підлягають скасуванню як необґрунтовані та прийняті з порушенням нормземельного законодавства, оскільки наявність таких перешкоджає позивачам реалізувати своє право на приватизацію земельних ділянок, що визнано в судовому засіданні представником Іршавської міської ради.

Суд першої інстанції не з`ясував зміст (правову природу) спірних правовідносин, звівши мотивацію відмови до недотримання позивачами п.3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 р. і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 16.06.2010 р. за 391/17686 (надалі - Інструкція).

Однак, згідно з положеннями цього пункту Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Тобто, вказаний пункт регулює стадію закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що здійснюється виконавцем, а не власником (землекористувачем) земельної ділянки.

Так, відповідно до вимог п.1.3. Інструкції виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником.

За наведених обставин колегія суддів вважає вимоги позивачів у частині скасування оспорених ними рішень обґрунтованими та доведеними.

У зв`язку з цим позовна вимога про визнання права на отримання у власність земельної ділянки розміром 0.09 га по АДРЕСА_1 без погодження меж суміжними землевласниками не підлягає задоволенню як передчасна.

Окрім того, заявлена вимога в контексті спірних правовідносин не повністю узгоджується зі способами захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, передбаченими ст. 16 ЦК України.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї вимоги з порушенням принципу диспозитивності, звівши мотивацію відмови до недоведеності права користування позивачами земельною ділянкою свого батька ( ОСОБА_3 ) у той час, як об`єктами спору є земельні ділянки комунальної власності (земель запасу) Іршавської міської ради.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції належить скасувати як суперечне положенням ст. 263 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 158, 159, 198 ЗК України,ст. 50 Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1п.3, п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково. 2.Рішення Іршавського районного судувід 11 січня 2019 року скасувати. 3.Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково. 4.Рішення Іршавської міської ради сьомої сесії восьмого скликання № 304 від 26 січня 2018 р., яким відмовлено в узгодженні меж земельної ділянки для індивідуального садівництва гр. ОСОБА_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , без підпису (погодження) суміжного землекористувача гр. ОСОБА_4 , та рішення Іршавської міської ради сьомої сесії восьмого скликання № 305 від 26 січня 2018 р., яким відмовлено в узгодженні меж земельної ділянки для індивідуального садівництва гр. ОСОБА_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , без підписів (погодження) суміжних землекористувачів гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 , скасувати. 5.У решті позову відмовити. 6.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 7.Повне судове рішення складено 04 жовтня 2019 р.

Судді: