АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/336/19Головуючий по 1 інстанції Мельник І.О.
Категорія: 310020000 Доповідач в апеляційній інстанції Пономаренко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Гончар Н.І., Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, -

:

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається. В обгрунтування своїх вимог вказувала, що з 27.10.1994 року по 07.05.2018 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають трьох дітей: ОСОБА_4 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказала, що донька на даний час є повнолітньою та наразі навчається на денному відділенні Національного педагогічного університету ім. Драгоманова на факультеті іноземної філології за освітнім ступенем бакалавр. Термін її навчання становить до 30.06.2019 року, денна форма навчання, стипендії не отримує. Дочка навчається на денній формі, працювати та утримувати себе не може, проживання в іншому місті потребує додаткових затрат. Вказала, що за 2017-2018 навчальний рік нею було сплачено за гуртожиток 4400 грн., за 2018-2019 навчальний рік - 5200 грн. Дочка потребує матеріальної допомоги.

Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення донькою 23 років.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 06 грудня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, вважає, що рішення суду являється незаконним та необґрунтованим. Просила його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що факт одноразової виплати дочці коштів не свідчить про постійне її утримання. Відповідач є приватним підприємцем, отримує дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання. Факт тимчасового проживання дочки в гуртожитку за місцем навчання не свідчить про те, що дитина не проживає з позивачем.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано особам, які беруть участь у справі, роз'яснено їх право подавати відзив на апеляційну скаргу до 15 лютого 2019 року.

Протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, відповідач ОСОБА_4 направив відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін. Наголосив на тому, що позивачем не доведено, що дочка проживає з позивачем.

Передбачені ст. 365 ЦПК України підготовчі дії суддею - доповідачем проведені, апеляційний розгляд справи забезпечено. Визначено коло осіб, які беруть участь у справі, з'ясовано характер спірних правовідносин та матеріальний закон, який їх регулює, обставини, на які посилаються сторона на обгрунтування апеляційної скарги. Підстави для проведення додаткових підготовчих дій відсутні.

У відповідності до вимоги ст. ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2018 року, що є об'єктом апеляційного оскарження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи - згідно ухвали апеляційного суду Черкаської області від 15 лютого 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 згідно наданих платіжних доручень в добровільному порядку перераховував кошти дочці на загальну суму 5100 гривень, а тому доводи позивача про ненадання матеріальної допомоги дочці відповідачем спростовуються вищевказаним.

Крім того, як вбачається з наданих позивачкою квитанцій про оплату за проживання в гуртожитку, кошти за проживання в загальній сумі 9600 грн. внесені на рахунок Національного університету ім. М.П.Драгоманова ОСОБА_6, а тому суд не приймає до уваги як належний та допустимий доказ надані квитанції про оплату гуртожитку, оскільки позивачкою не надано доказів витрат зазначеної суми в квитанції саме нею на проживання доньки.

На думку суду першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_6 проживає у гуртожитку Національного університету ім. М.П.Драгоманова, а тому має право сама звернутися з позовом про стягнення аліментів на навчання, як це передбачено ст. 199 СК України.

За таких обставин, на думку суду першої інстанції, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що донька проживає з нею, оскільки право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Також суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у заявлених позовних вимогах, зазначив в оскаржуваному рішенні про те, що він врахував надання матеріальної допомоги батьком дочці у добровільному порядку, сплати ним аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а також перебування на його утриманні непрацездатних батьків.

З даним висновком не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 листопада 1997 року ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 а її батьками зазначені сторони по справі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.2)

Факт навчання ОСОБА_6 у відділенні Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова на факультеті іноземної філології за освітнім ступенем бакалавр, з терміном навчання з 01.09.2015 року до 30.06.2019 року, на денній формі навчання, не отримання стипендії - підтверджується довідкою з Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова № 8741 від 18 вересня 2018 року. (а.с.2)

Таким чином встановлено, що ОСОБА_6 є дочкою відповідача по справі, яка досягла повноліття та навчається в навчальному закладі за денною формою навчання.

Відповідно до ст.ст.199,200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином та з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина.

Нормами ч. 1 ст. 198 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів приходить до переконання, що дочка, яка продовжує навчання безумовно потребує матеріальної допомоги, вона не досягла двадцяти трьох років, відповідач не є інвалідом, оскільки доказів зворотного суду першої і апеляційної інстанції не надав, відповідач знаходиться у працездатному віці та має можливість утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. При цьому колегія суддів враховує також згоду відповідача на надання такої допомоги в розмірі 500 грн. щомісячно, про що зазначено відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу позивача. Вказані обставини в їх взаємозв`язку доведені матеріалами справи та доказами, які знаходяться у ній.

Разом з тим, колегія суддів, не погоджується з вимогами позивача про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, оскільки це буде не справедливим та не буде відповідати як інтересам сторін по справі, так і повнолітньої дочки, які належить стягувати в межах тривалості навчання останнього.

Вирішуючи питання про розмір стягуваних з відповідача на користь позивача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 182 СК України (в ред., що діє з 08.07.2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Колегія суддів визначає розмір аліментів на повнолітню дочку у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стану здоров`я і матеріального становища одержувача аліментів і платника аліментів, наявність у платника аліментів двох неповнолітніх дітей, на яких він сплачує аліменти, перебування на його утриманні непрацездатних батьків і дана частка становить 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця.

Стягнення аліментів необхідно проводити у відповідності до вимог ст.191 СК України, з 05 жовтня 2018 року і до закінчення навчання 30 червня 2019 року, але не більше як до досягнення дочкою 23 років.

Щодо посилання суду першої інстанції та незгоди апелянта з тим, що дочка проживає в гуртожитку навчального закладу, а не постійно проживає з позивачем, колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 29 ЦК України, місце проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» встановлено, реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

До початку навчання дочка проживала з матір'ю та перебувала на її утриманні. Цей висновок ґрунтується на підставі того, що до досягнення повноліття, апелянт сплачував аліменти на неповнолітню дочку, про що зазначає і сам апелянт у відзиві на апеляційну скаргу позивача.

Добровільне перерахування відповідачем коштів дочці не позбавляє права на стягнення аліментів в судовому порядку, як і факт сплати коштів за проживання в гуртожитку самою ОСОБА_6

Щодо права самій дочці звернутися з позовом про стягнення аліментів на навчання, колегія суддів зазначає, що у відповідності до вимог ст. 199 СК України, право на звернення з позовом про стягнення аліментів має не лише дочка, син, які продовжують навчання, а й той з батьків, з ким проживає дитина.

З урахуванням того, що оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи з неправильним застосування норм матеріального права, на підставі ст.376 ЦПК України колегія суддів, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольняє частково, оскаржуване рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2018 року у даній справі скасовує та ухвалює нову постанову. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається задовольняє частково. Стягує з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 05 жовтня 2018 року і до закінчення навчання 30 червня 2019 року, але не більше як до досягнення дочкою 23 років.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до ЗУ «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду першої інстанції в розмірі 704,80 грн. та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 1057,20 грн. (704,80*150=1057,20).

Судом першої інстанції в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено в повному обсязі, а судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги позивача частково (на 68%), а тому з ОСОБА_4 на спеціальний рахунок Держаного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 718 грн. 90 коп. (1057,20*68:100=718,90).

Керуючись ст.ст. ,368,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається - скасувати та ухвалити нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 05 жовтня 2018 року і до закінчення навчання 30 червня 2019 року, але не більше як до досягнення дочкою 23 років.

Стягнути з ОСОБА_4 до спеціального рахунку Державного бюджету України судовий збір за подання позовної заяви в сумі - та за подання апеляційної скарги в сумі - 718 грн. 90 коп.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, але на умовах та з підстав визначених цивільно-процесуальним законодавством України.

Повний текст судового рішення складено 28 лютого 2019 року.

Судді Гончар Н.І.

Пономаренко В.В.

Сіренко Ю.В.