Справа № 473/568/19
РІШЕННЯ

іменем України

"04" березня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з таким позовом в якому вказували, що на підставі свідоцтва на право власності на житло від 01 вересня 1996 року, виданого органом приватизації АТ «Зелений Гай» вони набули в спільну сумісну власність квартиру №5, розташовану в житловому будинку №6 по вул. Центральна садиба в м. Вознесенську Миколаївської області та 03 лютого 1997 року зареєстрували право власності на майно в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Проте на початку 2010 року позивачі виявили, що в правовстановлюючому документі помилково зазначено про набуття ними квартири за «№4» замість «№5». Звернення позивачів до ВАТ «Зелений Гай» (правонаступника АТ «Зелений Гай»), Вознесенської міської ради, КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» з приводу усунення вказаної помилки були марними. Разом з тим, в кінці 2018 року позивачі виявили, що оригінал правовстановлюючого документа є втраченим, що створює їм перешкоди в розпорядженні набутим майном.

Оскільки поновлення (отримання дубліката) правовстановлюючого документа та внесення до нього змін на час розгляду справи є неможливим, а тому ОСОБА_1, ОСОБА_2 на підставі ст. 392 ЦК України просили визнати за ними в рівних частках право власності на квартиру №5, розташовану в житловому будинку №6 по вул. Центральна садиба в м. Вознесенську Миколаївської області.

Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено ОСОБА_3

В судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не з'явилися, проте надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, оглянувши інвентарну справу щодо житлового будинку №6 по вул. Центральна садиба в м. Вознесенську Миколаївської області, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено, що 01 вересня 1996 року органом приватизації АТ «Зелений Гай» видано свідоцтво на право власності на житло, згідно якого ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2), ОСОБА_2 в порядку приватизації передано в спільну сумісну власність квартиру №5, розташовану в житловому будинку №6 по вул. Центральна садиба в м. Вознесенську Миколаївської області.

03 лютого 1997 року на підставі правовстановлюючого документа КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» зареєструвало за позивачами право власності на вказане майно.

Проте з матеріалів цивільної та інвентарної справ вбачається, що в правовстановлюючому документі помилково зазначено номер спірної квартири як «№4» замість правильного «№5».

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що правовстановлюючий документ є втраченим (а.с. 11).

Оскільки документи щодо приватизації квартири у ВАТ «Зелений Гай» (як правонаступника АТ «Зелений Гай») не збереглися, а тому поновлення (отримання дубліката) правовстановлюючого документа його видавником, власником житлового фонду (Вознесенською міською радою Миколаївської області) або КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» на час розгляду справи є неможливим. Також є неможливим внесення до нього змін (а.с. 8-9; інвентарна справа, а.с. 313).

В звязку з цим позивачі позбавлені можливості в повному обсязі здійснювати права власників майна, а саме розпорядитися квартирою.

В той же час факт набуття та належності ОСОБА_2 квартири №5, розташованої в житловому будинку №6 по вул. Центральна садиба в м. Вознесенську Миколаївської області повністю підтвердився в судовому засіданні:

-копією технічного паспорта на квартиру №4, розташовану в житловому будинку №6 по вул. Центральна садиба в м. Вознесенську Миколаївської області, виданого на імя ОСОБА_4, на звороті першої сторінки якого зазначено, що технічний паспорт виготовлений відносно квартири №5, розташованої в житловому будинку №6 по вул. Центральна садиба в м. Вознесенську Миколаївської області (а.с. 5-6). Схематична частина обєкта в технічному паспорті повністю збігається з визначеною в інвентарній справі конфігурацією квартири №5;

-копією довідки голови ОСББ «Нова доба» від 15 січня 2019 року про склад сімї, згідно якої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та мешкають в квартирі №5, розташованій в житловому будинку №6 по вул. Центральна садиба в м. Вознесенську Миколаївської області (а.с. 10);

-копіями паспортів позивачів, згідно яких останні зареєстровані в квартирі №5, розташованій в житловому будинку №6 по вул. Центральна садиба в м. Вознесенську Миколаївської області (а.с. 14-15);

-копією технічного паспорта на квартиру №4, розташовану в житловому будинку №6 по вул. Центральна садиба в м. Вознесенську Миколаївської області (а.с. 32-33), копією паспорта ОСОБА_3 (а.с. 34-38), матеріалами інвентарної справи (а.с. 250 та аркуші без нумерації), згідно яких з невідомих причин власниками вказаної квартири на підставі окремих правовстановлюючих документів одночасно зареєстровані позивачі (спільна сумісна власність) та ОСОБА_3 з членами її сімї (спільна сумісна власність), хоча вказана квартира на підставі свідоцтва на право власності на житло від 01 березня 1995 року фактично належить ОСОБА_3, яка в ній зареєстрована, на її імя також виготовлено технічний паспорт, схематична частина в техпаспорті якого якого повністю збігається з визначеною в інвентарній справі конфігурацією вказаного житлового приміщення.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Оскільки позови про визнання права власності, що пред'явлені на підставі статті 392 ЦК, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачі у встановленому законом порядку набули право власності на спірне майно, наявність суб'єктивного права останніх, як власників, не підтверджена відповідними доказами, водночас вони позбавлені можливості підтвердити право власності в іншому (зокрема адміністративному порядку), а тому за ними слід визнати право власності на квартиру №5, розташовану в житловому будинку №6 по вул. Центральна садиба в м. Вознесенську Миколаївської області в судовому порядку.

Проте, оскільки з матеріалів справи встановлено, що спірна квартира була набута позивачами на праві спільної сумісної власності, а тому суд вважає, що за останніми слід визнати право спільної сумісної власності на це майно (а не часткової, як про це просять позивачі).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про визнання права власності на квартиру задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 право спільної сумісної власності на квартиру №5, розташовану в житловому будинку №6 по вул. Центральна садиба в м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя : Вуїв О.В.