Справа № 2-7171/11
Провадження № 6/522/637/19
УХВАЛА

03 жовтня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Єршової Л.С.,

за участю секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення по справі №2-7171/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення по справі №2-7171/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, а саме: просить видати дублікат виконавчого листа №2-7171/11, звернувши до виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23.03.2012 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту; поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-7171/11.

Заява обґрунтована тим, що 23.03.2012 року Приморський районний суд м.Одеси ухвалив рішення у справі № 2-7171/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості у розмірі 1272351,48 грн. та судові витрати у розмірі 1820 грн. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 28.02.2019 року було замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Вердикт Капітал». Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень відкритих виконавчих проваджень боржником за яким значиться ОСОБА_1 не знайдено. Також на підтвердження втрати виконавчих листів надають акт перевірки матеріалів кредитної справи № CM-SME502/007/2007.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій заяву підтримав та просив суд розглядати заяву за його відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до висновку, що заява про поновлення строку та видачу дублікату виконавчого листа не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.03.2012 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість у розмірі 1272351,48 грн. та судові витрати у розмірі 1820 грн. (а.с. 75 - 76).

15.06.2012 року на виконання вказаного судового рішення Приморським районним судом м.Одеси було видано виконавчий лист (а.с. 82).

Як вбачається з постанови старшого державного виконавця Моргун О.В. Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 20.11.2015 року про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-7171/11, виданого 15.06.2012 р. Приморським районним судом м.Одеси закінчено, оскільки згідно актового запису № 1738 боржник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим виконати рішення суду не можливо (а.с. 81).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 28.02.2019 року задоволено заяву ТОВ «Вердикт Капітал» та було замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23.03.2012 року по справі № 2-7171/11, а саме: з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 152 - 153).

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення Іменем України, яке є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, захист права повинен бути забезпечений судовими процедурами, які у свою чергу повинні бути справедливими.

Відповідно до статті 1Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Пунктом 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За правилами ст. 127 цього Кодексу суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як встановлено судом, виконавчий лист № 2-7171/11, виданий 15.06.2012 року Приморським районним судом м.Одеси, пред`являвся стягувачем до виконання, перебував на виконанні Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та постановою від 20.11.2015 року закінчено виконавче провадження у зв`язку зі смертю боржника.

Відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України, яка надійшла на адресу суду 21.08.2019 року, ОСОБА_1 , знятий з реєстрації 07.05.2015 року в зв`язку зі смертю, актовий запис № 1738, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим його правоздатність припинено, тому з вказаних підстав, стягнення за вищевказаним виконавчим листом є неможливим.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що безпідставне поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, призведе до порушення гарантованого права на справедливий суд та порушує принцип юридичної визначеності.

Також суд відмічає, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи заявника щодо не пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа №2-7171/11, виданого 15.06.2012 року Приморським районним судом м.Одесипро стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості по кредиту.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення по справі №2-7171/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Керуючись ст. 260, 261, 353, 354, 433, п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення по справі №2-7171/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.С. Єршова