Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

місто Київ

справа № 654/3558/16

провадження № 61-43839ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - заступник прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 26 липня 2018 року у складі колегії суддів: Полікарпової О. М., Воронцової Л. П., Ігнатенко П. Я.,

ВСТАНОВИВ:

I. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

У листопаді 2016 року заступник прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельних ділянок.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прокуратурою Херсонської області під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 02 червня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 за фактом незаконної передачі у власність та користування земель узбережжя Чорного моря у с. Залізний Порт, їх протиправної забудови та розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, встановлено, що на підставі рішення Новофедорівської сільської ради від 26 жовтня 2010 року № 1054 сільською радою з ОСОБА_1 01 листопада 2010 року укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0, 0074 га, кадастровий номер :02:071:0063, розташованої на АДРЕСА_1 . У 2015 році земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0063 поділено, внаслідок чого утворено дві земельні ділянки: площею 0, 0024 га, кадастровий номер :02:001:0518, та площею 0, 0050 га, кадастровий номер :02:001:0519, власником яких за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на час звернення з позовом є ОСОБА_3 , право власності якої на ці земельні ділянки зареєстровано 05 червня 2015 року. На час укладання договору купівлі-продажу від 01 листопада 2010 року на відчужуваній земельній ділянці з кадастровим номером :02:071 : 0063 розташовано нерухоме майно у вигляді частини підпірної стінки, огорожі з освітлювальною мережею, поперечної стінки, бордюру, огорожі, сходових маршів, мостіння біля бази відпочинку «Мрія», довжиною 77, 5 м від 48, 0 м до 124, 5 м, яке належало ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Голопристанського районною нотаріального округу Маршаловою М. В. 24 липня 2010 року за № 2325. Рішенням Голопристанського районного суду від 11 лютого 2015 року (справа № 654/4618/14-ц) задоволено позов прокурора Голопристанського району та визнано недійсним договір купівлі-продажу частини підпірної стіни, огорожі з освітлювальною мережею, поперечної стінки, бордюру, огорожі, сходових маршів, мостіння, розташованих біля бази відпочинку «Мрія», укладений 24 липня 2010 року між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , який діяв від імені ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного округу Херсонської області Маршаловою М. В., реєстраційний номер 2325. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06 травня 2015 року рішення Голопристанського районного суду від 11 лютого 2015 року залишено без змін. Крім того, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року у справі № 821/2146/15-а апеляційну скаргу прокуратури Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року у справі за позовом заступника прокурора Херсонської області до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, Реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції за участю третьої особи на стороні відповідачів ОСОБА_1 задоволено. Постановою суду визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції від 30 січня 2015 року № 18968617 про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - на частину підпірної стінки, огорожі, мостіння, сходових маршів, що розташовані на АДРЕСА_1 . Цим же судовим рішенням скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації (реконструкція мережі освітлення, підпірної стіни, поперечної стіни, огорожі, мостіння, сходових маршів на АДРЕСА_1 ). Оскільки правові підстави набуття ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно припинилися (відпали) з 24 липня 2010 року, у зв`язку з чим саме з цієї дати він не був власником нерухомого майна, на час укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки (01 листопада 2010 року) ОСОБА_1 не мав права отримувати її у власність шляхом викупу поза межами процедури, визначеної статтею 128 ЗК України (поза конкурсом).

Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідачі позов не визнали, просили суд відмовити у його задоволенні.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2017 року за клопотанням заступника прокурора Херсонської області здійснено заміну первісного відповідача, ОСОБА_3 , на належного ОСОБА_2 , яка за договорами купівлі-продажу від 12 грудня 2016 року придбала у ОСОБА_3 земельні ділянки, площею 0, 0024 га, кадастровий номер :02:001:0518, та площею 0, 0050 га, кадастровий номер :02:001:0519.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 лютого 2018 року позовні вимоги заступника прокурора Херсонської області залишено без задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, керувався тим, що рішення Новофедорівської сільської ради від 26 жовтня 2010 року № 1054, на підставі якого між сільською радою та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0, 0074 га, кадастровий номер :02:071:0063, розташованої на АДРЕСА_1 під розміщення нерухомого майна: частини підпірної стінки, огорожі з освітлювальною мережею, поперечної стінки, бордюру, огорожі, сходових маршів, мостіння біля бази відпочинку «Мрія», довжиною 77, 5 м від 48, 0 м до 124, 5 м, яке належало ОСОБА_1 , є чинним. Також суд першої інстанції не встановив наявність обставин, які б свідчили про те, що на момент укладання 01 листопада 2010 року між Новофедорівською сільською радою та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу земельної ділянки були порушені вимоги Земельного кодексу України або іншого чинного законодавства, що давало б суду підстави стверджувати про спрямування зазначеного договору на порушення публічного порядку.

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 26 липня 2018 року апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задоволено частково. Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 лютого 2018 року в оскаржуваній частині скасовано і ухвалено нове. Відмовлено у задоволенні позову заступника прокурора Херсонської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0, 0074 га (кадастровий номер :02:071:0063), розташованої на АДРЕСА_1 . В іншій частині рішення суду не оскаржувалось, а тому апеляційним судом не переглядалось.

В обґрунтування зазначеної ухвали апеляційний суд посилався на те, що оскільки підстави набуття права власності на нерухоме майно скасовані судовими рішеннями, то продаж земельної ділянки під нерухоме майно, право власності на яке скасовано, тобто є таким, що не набуто, має здійснюватися у спосіб, визначений Земельним кодексом України, шляхом проведення торгів. Суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що на час укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_1 мав право на викуп земельної ділянки поза межами процедури, визначеної статтею 128 ЗК України (поза конкурсом), так як на той час був власником розташованого на ній нерухомого майна. До такого висновку суд дійшов без урахування положень статті 236 ЦК України про те, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, оскільки право власності на нерухоме майно, яке розташоване на спірній земельній ділянці, у ОСОБА_1 в силу статті 236 ЦК України припинено з 24 липня 2010 року, продаж йому земельної ділянки поза межами процедури, визначеної статтею 128 ЗК України, суперечить закону. Водночас рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 06 липня 2011 року скасоване рішення Голопристанського районного суду від 04 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Новофедорівської сільської ради Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно, яке складається з підпірної стіни, огорожі з освітлюваною мережею, поперечної стінки, бордюру, огорожі, сходових маршів, мостіння, розташованих біля бази відпочинку «Мрія», та ОСОБА_4 відмовлено у позові. Зазначена справа переглядалась за апеляційною скаргою прокурора, який діяв в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради. З протоколу судового засідання у зазначеній справі слідує, що у справі брав участь прокурор та представник Новофедорівської сільської ради. Те, що ОСОБА_4 , не будучи законним власником збудованого ним об`єкта нерухомості, продав його іншим особам, у тому числі й ОСОБА_5 , а останній - ОСОБА_1 стало підставою для звернення прокурора у жовтні 2014 року з позовом про визнання недійсними зазначених договорів купівлі-продажу. Ця обставина свідчить про обізнаність з 06 липня 2011 року прокурора та позивача Новофедорівської сільської ради Херсонської області, яка є органом, до повноважень якого належав контроль у сфері використання та охорони земель, про порушення його права, а саме про те, що не було підстав для продажу земельної ділянки ОСОБА_7 , якому перейшло право власності на підпірну стіну шляхом продажу її від ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , і від ОСОБА_5 до ОСОБА_7 . Проте до суду із позовом у цій справі прокурор звернувся лише 18 листопада 2016 року, тобто з пропуском позовної давності. Новофедорівська сільська рада Херсонської області не заявляла про своє порушене право, оскільки не бажала визнавати недійсним оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки. Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції визнав позов прокурора обґрунтованим, разом з тим дійшов висновку про застосування до заявлених позовних вимог позовної давності та відмови у позові з цих підстав.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у серпні 2018 року, заступник прокурора Херсонської області, діючи в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, просить скасувати постанову Апеляційного суду Херсонської області від 26 липня 2018 року та постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовувалась неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права й порушенням норм процесуального права. Заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що позовна давність спливла, оскільки, фактично до рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонською області від 06 травня 2015 року, відповідно до якого визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 24 липня 2010 року, підстави для визнання спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 листопада 2010 року були відсутні.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу відповідачі зазначають про безпідставність касаційної скарги та просять залишити її без задоволення, оскільки судом апеляційної інстанції правильно встановлені обставини позивачем пропуску позовної давності.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження, ухвалою від 28 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, перевірив доводи касаційної скарги та матеріали цивільної справи, за результатами чого зробив такий висновок.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням виконавчого комітету Новофедорівської сільської ради від 24 вересня 2008 року № 134 ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проектної документації на будівництво підпірної стіни та дороги під її обслуговування, а також забору у с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області біля бази відпочинку «Мрія». Цим рішенням також зобов`язано ОСОБА_4 виготовити технічну документацію з відповідними висновками та надати її виконавчому комітету сільської ради для затвердження до 01 лютого 2009 року. Цим рішенням не надавалось ОСОБА_4 право на початок будівництва .

ОСОБА_4 збудував підпірну стіну, огорожу з освітлювальною мережею, поперечну стінку, бордюр, огорожу, сходові марші, мостіння біля бази відпочинку «Мрія», на які право власності визнано рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2009 року (справа № 2-1863/09). На підставі цього ж рішення суду за ОСОБА_4 зареєстроване право власності на зазначене нерухоме майно.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 06 липня 2011 року скасоване рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2009 року та ОСОБА_4 відмовлено в позові. При цьому рішенням встановлено, що об`єкт будівництва не прийнято в експлуатацію відповідно до встановленого законом порядку, а також позивачем як забудовником не надано доказів на підтвердження прав на земельну ділянку, а тому зазначене нерухоме майно є самочинно збудованим.

ОСОБА_4 до часу скасування рішення суду першої інстанції про визнання за ним права власності, 25 січня 2010 року, продав майно частинами, у тому числі частину підпірної стіни, огорожі з освітлюваною мережею, поперечної стінки, бордюру, огорожі, сходового маршу, мостіння біля бази відпочинку «Мрія» у АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , а останній, від імені якого діяв ОСОБА_4 , 24 липня 2010 року продав частину майна ОСОБА_1 , уклавши з покупцем нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2015 року (справа № 654/4618/14-ц), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06 травня 2015 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу частини підпірної стіни, огорожі з освітлюваною мережею, поперечної стінки, бордюру, огорожі, сходових маршів, мостіння, розташованих біля бази відпочинку «Мрія» у АДРЕСА_1 , укладений 25 січня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу частини підпірної стіни, огорожі з освітлюваною мережею, поперечної стінки, бордюру, огорожі, сходових маршів, мостіння, розташованих біля бази відпочинку «Мрія», довжиною 13, 5 м від 185, 5 м до 198, 0 м включно у АДРЕСА_1 , укладений 24 лютого 2010 року між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , який діяв від імені ОСОБА_1 .

Також постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна. Цим же судовим рішенням скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

26 жовтня 2010 року Новофедорівська сільська рада прийняла рішення № 1054 про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 74, 0 кв. м, під розміщення нерухомого майна на АДРЕСА_1 ОСОБА_1 за ціною 15 000, 00 грн.

За договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 01 листопада 2010 року, укладеним між Новофедорівською сільською радою та ОСОБА_1 , зазначена у рішенні сільської ради земельна ділянка, площею 0, 0074 га, згідно з проектом відведення земельної ділянки, кадастровий номер :02:071:0063, продана під розміщення нерухомого майна на АДРЕСА_1 , а саме частину підпірної стіни, огорожі з освітлюваною мережею, поперечної стінки, бордюру, огорожі, сходових маршів, мостіння, розташованих біля бази відпочинку «Мрія», довжиною 77, 5 м від 48 м до 124, 5 м включно, яке на час укладання зазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки належало ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Маршаловою М. В. 24 липня 2010 року за № 2325.

З відповіді приватного нотаріуса на запит апеляційного суду випливає, що нею у пункті 1.4 договору допущена помилка: необхідно вважати правильною довжину об`єкта нерухомості 13, 5 м від 185, 5 м до 198, 00 м, так як це відповідає договору купівлі-продажу підпірної стіни та реєстраційним даним.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 134 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За правилом частини другої статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Таким чином, у випадку, коли на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності фізичних чи юридичних осіб, продаж цієї земельної ділянки можливий виключно шляхом проведення земельних торгів.

Відповідно до частини першої статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З огляду на наведене, у сільської ради були відсутні повноваження на продаж земельної ділянки без проведення земельних торгів.

З урахуванням наведених правил закону висновок суду щодо недійсності оскаржуваного договору є обґрунтованим.

Водночас Верховний Суд не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про сплив позовної давності з огляду на таке.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Отже, позовна давність є строком для подання позову як безпосередньо суб`єктом, право якого порушене (зокрема державою, що наділила для виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах певний орган державної влади, який може звернутися до суду), так і прокурором, уповноваженим законом звертатися до суду з позовом в інтересах держави як носія порушеного права, від імені якої здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах може певний її орган.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред`явлення позовної вимоги як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

І в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;

2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів (пункти 46, 48, 65-66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17, пункт 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16).

Позов у цій справі прокурор подав до суду 18 листопада 2016 року.

Таким чином, враховуючи встановлені судами обставини справи, зокрема, що обставини, які є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним, виникли лише 06 травня 2015 року, тобто з моменту визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке розташоване на спірній земельній ділянці, крім того, взявши до уваги, що Новофедорівська сільська рада Херсонської області не заявляла про своє порушене право, оскільки не бажала визнавати недійсним оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки, висновок суду про пропуск позовної давності є помилковим.

Оцінюючи зазначені доводи касаційної скарги та заперечень, Верховний Суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення касаційної скарги.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову та визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій переглядається у межах, в яких справу переглянуто у суді апеляційної інстанції, тобто у частині позову про витребування земельних ділянок справа не переглядалась.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 26 липня 2018 року в частині вирішення вимог про визнання недійсним договору скасувати, в цій частині вимог ухвалити нове рішення.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26 жовтня 2010 року, площею 0, 0074 га, кадастровий номер :02:071:0063, розташованої на АДРЕСА_1 , укладений між Новофедорівською сільською радою та ОСОБА_1 .

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко