ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6575/19 Справа № 204/2629/17 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірвано рішенням суду. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти з червня 2016 року проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, є фізично здоровою людиною, аліменти іншим особам не сплачує і на її утриманні ніхто не знаходиться. Просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання їх малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з червня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття (т. 1 а.с.1).

У січні 2018 року до суду звернулася ОСОБА_2 із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний рішенням суду. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між тим, шлюбні відносини між нею та чоловіком припинені з 2016 року, вони мешкають окремо, а діти перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, а тому вона змушена звернутись до суду. Просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання їх малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття (том 1 а.с.151-153).

Ухвалою суду від 27 лютого 2018 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей залишено без розгляду (т. 1 а.с. 187).

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання його малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 січня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття, на користь матері дітей - ОСОБА_2 . На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (том 1 а.с. 190-193).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення залишено без задоволення (том 1 а.с. 251).

На заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати (т.2 а.с. 2-5).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, з 14 жовтня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2017 року, яке набрало законної сили (т.1 а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 7, 8).

На час розгляду справи судом першої інстанції та на день ухвалення оскаржуваного заочного рішення суду від 27 лютого 2018 року діти проживають з матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 09 січня 2018 року, складеного комісією у складі головних спеціалістів управління-служби у справах дітей виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради Базанової ОСОБА_4 ., ОСОБА_5 , спільно з фахівцем центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_6 (т.1 а.с. 177).

Судом було встановлено, допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей відповідач не надає, доказів іншого суду не надано.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на те, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на обох батьків, відповідач, який є працездатним та отримує дохід, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому дійшов висновку про необхідність стягнення на користь матері неповнолітніх дітей аліменти на їх утримання, оскільки, згідно наданих суду доказів на час розгляду справи у суді першої інстанції, діти проживають з матір`ю .

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами ст.ст.181, 184 СК України, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Згідно п.17 Постанови Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 05.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають щомісячному стягненню з відповідача, судом враховані всі обставини справи у їх сукупності, зокрема, вік дітей, їх стан здоров`я та матеріальне становище, а тому висновок суду щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що діти з 07 березня 2018 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення суду від 27 лютого 2018 року, проживають з відповідачем у справі ОСОБА_1 , не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки рішення у даній справі було ухвалено до того, як діти почали проживати з відповідачем.

ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом про припинення права матері на отримання аліментів на утримання малолітніх дітей у звязку із зміненими обставинами щодо проживання дітей з іншим із батьків вже після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на їх утримання.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду на час його ухвалення судом є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді