Справа № 307/1348/19
Провадження № 2/307/1081/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Ільницькій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В позовній заяві зазначив, що він разом із своєю дружиною проживають у власному житловому будинку АДРЕСА_1 та він являється власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами. По сусідству з ним по АДРЕСА_2 проживає відповідачка ОСОБА_2 , 1955 року народження, яка починаючи з 2010 року систематично перешкоджає йому користуватись під`їзною дорогою до свого дворогосподарства, створюючи незручності під`їзду до дворогосподарства. В`їзд на його земельну ділянку та до його будинку АДРЕСА_1 як і до помешкання ОСОБА_2 та сусідів Носа, проходить по вулиці Миру і дана вулиця є вулицею загального користування для під`їздів до дворогосподарств, в тому числі і до його. Відповідачка ОСОБА_2 , не маючи жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку, всупереч принципам моральності та добросусідства, самовільно металевими воротами перегородила частину під`їзної дороги до його дворогосподарства в розмірі 0,009 га, що підтверджується актом та абрис-схемою від 14 квітня 2019 року та рішеннями Тячівського районного суду, які виносились, задовольняючи його позови, щодо усунення перешкод. Оскільки відповідачка перешкоджала йому користуватись під`їзною дорогою загального користування до його дворогосподарства, він 31.07.2013 року звернувся з позовною заявою до Тячівського районного суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. 24 лютого 2014 року ці позовні вимоги були задоволені та рішенням Тячівського районного суду в справі №307/2806/13-ц (провадження 2/307/79/14) було зобов`язано відповідачку ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні під`їзною дорогою до земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно встановлених металевих воріт, що знаходяться на під`їзній дорозі біля будинку АДРЕСА_2 . Дане судове рішення, оскільки ОСОБА_2 його сама не виконувала, 4 липня 2014 року було виконане головним державним виконавцем відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції, яким металеві ворота були демонтовані та повернуті відповідачці ОСОБА_2 , яка всупереч вищевказаного судового рішення знову 25 липня 2014 року самовільно встановила їх на тому ж самому місці, перегородивши таким же чином дорогу громадського користування і таким чином знову перешкоджала йому користуватись нею для під`їзду до його помешкання. По даному факту Тячівським РВ УМВС України було порушено кримінальне провадження, однак воно закрито проти ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що судовим рішенням не було їй заборонено повторно встановлювати дану перешкоду, у зв`язку з чим він вдруге звернувся з таким же позовом до Тячівського районного суду. 26 серпня 2015 року Тячівським районним судом в справі №307/2568/15-ц вдруге було зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою, що знаходиться на АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно встановлених металевих воріт, розташованих на під`їзній дорозі біля будинку АДРЕСА_2 , однак цим же рішенням суду не було ОСОБА_2 заборонено знову встановлювати металеві ворота як перешкоду на під`їзній дорозі до його помешкання. Дане судове рішення знову було виконане ДВС в Тячівському районі в квітні місяці 2016 року, однак ОСОБА_2 знову в травні 2016 року встановила ті ж самі ворота на під`їзній дорозі. 12 травня 2016 року за заявою ОСОБА_1 по факту повторного встановлення металевих воріт на під`їзній дорозі по АДРЕСА_1 біля будинку №176 було порушено кримінальне провадження №0000162, розслідування якого зволікалось на протязі двох років. З письмовими скаргами про зволікання розслідування по даному кримінальному провадженню він неодноразово звертався в прокуратуру різних інстанцій та оскаржував рішення слідчого про його закриття і до слідчого судді Тячівського райсуду щодо відновлення слідства, однак кримінальне провадження до суду для розгляду по суті не направлялось. 10 квітня 2019 року старшим слідчим СВ Дубівського ВП ГУНП в Закарпатській області кримінальне провадження №0000162 було закрито за відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст. 282 КК України, на підставі вимог п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що рішення Тячівського районного суду, ДВС Тячівського району було виконано, а в рішенні Тячівського райсуду від 26.08.2015 року не міститься вимоги суду про заборону встановлювати ОСОБА_2 повторно металевих воріт або іншої перешкоди на даній під`їзній дорозі. Він не може у зв`язку з цим вільно приходити до будинку та заїжджати з транспортними засобами на подвір`я свого будинку, тому змушений вже втретє звертатись до суду з таким же самими вимогами-знести металеві ворота та заборонити рішенням суду встановлювати їх на даній під`їзній дорозі на АДРЕСА_3 .. Миру в с.Красна відповідачем ОСОБА_2 . На його неодноразові прохання зняти дану огорожу та незважаючи на вже два прийняті рішення, що набрали законної сили, ОСОБА_2 не реагує, постійно затіває сварки з ним, погрожує йому фізичною розправою та публічно сквернословить принижуючи його честь та людську гідність його родини та його батька. Керівники села Красна, прокуратури, досудове слідство Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області не в змозі переконати відповідача ОСОБА_2 не порушувати земельне законодавство, добросовісно виконувати судові рішення та не чинити йому перешкод у користуванні під`їзною дорогою до його будинку, в необхідності демонутувати та не встановлювати металеву огорожу на дорозі громадського призначення, а тому просить судового захисту своїх законних прав щодо вільного користування під`їзною дорогою до його помешкання. Відповідачка втретє своїми діями підтвердила його вимоги та необхідність прийняття судового рішення про заборону встановлення металевих воріт на під`їзній дорозі в АДРЕСА_1 , між АДРЕСА_1 та №176.

Просить суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно встановлених металевих воріт на під`їзній дорозі, біля будинку № АДРЕСА_2 та заборонити їй встановлювати металеві ворота чи інші перешкоди на під`їзній дорозі по АДРЕСА_4 Миру в АДРЕСА_1 в майбутньому.

Представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником в цілій частині домоволодіння АДРЕСА_1 та зареєстрований в ньому, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18 травня 2011 року, витягом про державну реєстрацію прав від 3 червня 2011 року, та копією паспорту позивача

Рішенням 3-ї сесії 22 скликання Краснянської сільської ради від 24 березня 1995 року за №173 позивачу ОСОБА_1 виділено земельну ділянку, площею 0,32 га. в АДРЕСА_1 .

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №749100 від 24 травня 2012 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,25 га, в АДРЕСА_1 .

Із плану меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , вбачається, що суміжним користувачем від А до Б, шириною 4,98 метрів, є землі загального користування (під`їзд), а від Б до В є землі ОСОБА_2 .

Із акту про самовільне захоплення земельної ділянки під`їзної дороги, складеного Краснянською сільською радою 17 квітня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , самовільно захопила частину земельної ділянки загального користування під`їзної дороги до помешкання ОСОБА_1 , в кількості 0,09 га. та самовільно встановила металеві ворота, чим перешкоджає ОСОБА_1 користуватися земельною ділянкою та житловим будинком.

Рішеннями Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2014 року, яке набрала законної сили 17 березня 2014 року та від 26 серпня 2015 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Краснянської сільської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою було зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1 , України, шляхом знесення самовільно встановлених металевих воріт, розташованих на під`їзній дорозі, біля будинку АДРЕСА_2 , України.

Із абрис-схеми розміщення земельної ділянки АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 вбачається, що остання самовільно захопила земельну ділянку, площею 0,0096 га. Дана земельна ділянка згідно даної абрис-схеми, є проїздом до будинковолодіння ОСОБА_1 .

Згідно до протоколу комісії з питань земельних ресурсів Краснянської сільської ради від 10 липня 2012 року по вирішенню спірного питання між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 самовільно зайняла частину земель загального користування (під`їзної дороги), чим перешкоджає під`їзду до житлового будинку ОСОБА_1

Актом встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 15.04.2010 року та актом передачі межових знаків на збереження від 15.04.2010 року стверджується, що показані замовнику ОСОБА_1 межі в натурі проходять по встановлених межових знаках в кількості 11 штук та ОСОБА_1 здано на збереження межові знаки розташовані по периметру земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кількості 11 штук.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст.83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. До земель, які не можуть передаватися у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, тощо).

Відповідно до вимог ст. 96 Земельного Кодексу України землекористувач зобов`язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до вимог ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

Згідно ст.152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є суміжними землекористувачами по АДРЕСА_1 , при цьому ОСОБА_2 біля свого будинку АДРЕСА_2 самовільно встановила на частині земельної ділянки, яка належить до комунальної власності, металеві ворота, чим перешкоджає ОСОБА_1 користуватися земельною ділянкою та житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні доведено факт порушення його права щодо користування його земельною ділянкою та житловим будинком з боку відповідачки ОСОБА_2 , а тому його порушене право підлягає захисту у вигляді зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1 , України, шляхом знесення самовільно встановлених металевих воріт, розташованих на під`їзній дорозі, біля будинку АДРЕСА_2 , України та заборонити ОСОБА_2 встановлювати металеві ворота чи інші перешкоди на під`їзній дорозі по АДРЕСА_1 , яка веде до земельної ділянки по АДРЕСА_1 України, і належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінивши наведені докази, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідачки на його користь витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката, підлягають до задоволення в сумі 3200 гривень.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідачку.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 81, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 83, 96, 103, 152 ЗК України, ст.391 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1 , України, шляхом знесення самовільно встановлених металевих воріт, розташованих на під`їзній дорозі, біля будинку АДРЕСА_2 , України та заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлювати металеві ворота чи інші перешкоди на під`їзній дорозі по АДРЕСА_4 Миру АДРЕСА_5 с АДРЕСА_6 , яка веде до земельної ділянки по АДРЕСА_6 України, і належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_6 , України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна, Тячівського району, Закарпатської області, 768 гривень 40 копійок сплаченого судового збору та 3200 гривень витрат за надання правової допомоги адвокатом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , України, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка: АДРЕСА_6 , України.

Повний текст рішення складено 3 жовтня 2019 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко