Справа № 461/8693/17 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1361/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2018 рокув складі судді Радченка В.Є. в справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Львівського комунального підприємства «Старий Львів», про приведення квартири до попереднього стану,-

встановила:

В грудні 2017 року позивач ОСОБА_5 районна адміністрація Львівської міської ради звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_3, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Львівського комунального підприємства «Старий Львів», про приведення квартири до попереднього стану.

Вимоги обгрунтовані тим, що будинок № 29 на вул. Вірменській перебуває у віданні Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛКП «Старий Львів». Квартира № 14 загальною площею 26,7 кв.м. у будинку № 29 на вул. Вірменській знаходиться у власності ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 без дозвільних документів самовільно влаштувала туалет та ванну кімнату на площі кухні у квартирі № 14 на вул. Вірменській, 29 у м. Львові. Вимоги розпорядження в.о. голови ГРА ЛМР щодо приведення квартири до попереднього стану, а саме: демонтувати самовільно влаштоване на площі кухні квартири №14 на вул. Вірменській, 29 у м. Львів приміщення санвузла та встановлені в ньому сантехнічні прилади туалет та ванну, відповідач не виконала.

Просив зобовязати відповідача, як власника квартири № 14 на вул. Вірменській, 29 за власні кошти привести квартиру № 14 до попереднього стану, а саме: демонтувати самовільно влаштоване на площі кухні квартири №14 на вул. Вірменській, 29 у м. Львові приміщення санвузла та встановлені в ньому сантехнічні прилади туалет та ванну, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 1600, 00 грн. судового збору.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2018 року позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Львівське комунальне підприємство «Старий Львів», про приведення квартири до попереднього стану - задоволено.

Зобовязано ОСОБА_3 власника квартири № 14 на вул. Вірменській, 29 за власні кошти привести квартиру № 14 до попереднього стану, а саме: демонтувати самовільно влаштоване на площі кухні квартири № 14 на вул. Вірменській, 29 у м. Львові приміщення санвузла та встановлені в ньому сантехнічні прилади туалет та ванну.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Галицької районної адміністрації Львівської міської ради судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Рішення оскаржила відповідач ОСОБА_3, вважає рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що провадження у даній справі відкрито з порушенням ст. 122 ЦПК України, оскільки суд станом на 14.12.2017 року не отримав відповіді на запит щодо доступу до персональних даних, місця проживання та реєстрації.

Покликається на те, що згідно матеріалів справи копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову з додатками їй надсилали за адресою м. Львів, вул. Вітовського, 29/14, однак за такою адресою ніколи не проживала та не була зареєстрована.

Не погоджується з висновком суду про те, що вона самочинно на площі кухні у квартирі № 14 будинку № 29 на вул. Вірменській у м. Львові облаштувала ванну та санвузол, оскільки таке не відповідає дійсності.

Зокрема зазначає, що у належній їй на праві власності квартирі, яка складається з однієї житлової кімнати, кухні взагалі немає, що підтверджується довідкою про склад сім»ї і поверхового плану квартири.

Звертає увагу на те, що особисто жодних самочинних переобладнань квартири не здійснювала, квартиру їй подарував батько у 2011 році, на час укладення договору дарування у квартирі вже було встановлено біде ще її бабцею, яка була особою похилого віку та не могла проживати у квартирі без відповідних послуг.

Зазначає, що користувалась виключно приміщенням загального туалету, який був спільний для декількох квартир, однак новий власник квартири № 13 ОСОБА_6 захопив приміщення загального туалету та приєднав до належної йому на праві власності квартири.

Враховуючи ці обставини, вимушена була у зимовий період винаймати окреме помешкання, оскільки на прохання надати ключі від дверей загального туалету ОСОБА_6 не реагував.

Проживання за іншою адресою мало наслідком неповідомлення її про судові засідання та відсутність можливості захистити свої права.

Звертає увагу, що 17.03.2017 року постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності була скасована, проте позивач не надав суду пояснення з приводу обставин, які склались.

Також, просить врахувати, що згідно поверхових планів у квартирі над нею, а також у квартирі нижче поверхом, встановлено у житлових кімнатах туалет та ванну, проте з позовом звернулась Галицька РА ЛМР тільки до неї.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2018 року та винести постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_7 із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника позивача мартин О.В. на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

ОСОБА_7 із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ОСОБА_7 із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач по справі, самовільно, без отримання дозвільних документів перепланувала приміщення, а саме: влаштувала туалет та ванну на площі кухні у квартирі №14 на вул. Вірменській, 29 у м. Львові, вимоги позивача не спростувала.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 власником квартири № 14, яка знаходиться на вул. Вірменській, 29 у м. Львові, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки виданої ЛКП «Старий Львів» від 05.01.2017 року № 41 (а.с. 3). Витяг про державну реєстрацію прав № 29945012 від 13.05.2011 року.

Будинок № 29 на вул. Вірменській перебуває у віданні Львівської міської ради та знаходиться на обслуговуванні у ЛКП «Старий Львів».

02.11.2016 року ЛКП «Старий Львів» скеровано відповідачу попередження із зобовязанням в 3-х денний термін надати дозвільні документи на встановлення туалету у квартирі № 14 на вул. Вірменській, 29 у м. Львові.

Відповідач дозвільних документів не надала.

05.01.2017 року ЛКП «Старий Львів» складено протокол № 97 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 150 КУпАП (а.с. 5).

20.01.2017 року адміністративна комісія Галицької районної адміністрації розглянула вказаний протокол та винесла постанову № 08 щодо ОСОБА_3 за самовільне влаштування туалету та ванни на площі кухні у квартирі № 14 на вул. Вірменській, 29 у м. Львові. Даною постановою визнано в діях ОСОБА_3 вину та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.150 КУпАП, про те провадження у справі закрито, у звязку із спливом строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 6).

17.03.2017 року рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради про розгляд скарги гр. ОСОБА_3 скасовано вказану постанову та надіслано справу на новий розгляд (а.с. 7).

10.04.2017 року адміністративною комісією повторно розглянуто протокол № 97 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 150 КУпАП та винесено постанову № 66, якою провадження у справі закрито (а.с.8).

23.06.2017 року рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради постанову адміністративної комісії №66 від 23.06.2017 року залишено без змін, а скаргу ОСОБА_3 без задоволення (а.с. 9).

При цьому, цим же рішенням Галицьку районну адміністрацію фактично зобовязано в термін до 15.07.2017 року звернутися в суд з позовом про приведення квартири № 14 на вул. Вірменській, 29 до попереднього стану.

07.07.2017 року ЛКП «Старий Львів» скеровало відповідачу попередження із зобовязанням надати дозвільні документи на проведені роботи (а.с.10).

ОСОБА_7 обстеження технічного стану будинку від 07.07.2017 року складеним з виходом на місце за адресою м. Львів вул. Вірменська, 29 працівниками ЛКП «Старий Львів», на час обстеження в квартирі № 14 на вул. Вірменській на площі житлової кімнати (кавалерка) встановлено суміщений санвузол без тамбур-шлюза, санвузол розташований над житловою кімнатою квартири № 8, яка знаходиться на 2-му поверсі. Висновки комісії зводяться до того, що суміщений санвузол влаштований з порушенням вимог ДБН. Квартиру необхідно привести до попереднього стану (а.с. 11).

Як вбачається із витягу із протоколу засідання міжвідомчої комісії Галицького району №27 від 11.07.2017 року, питання щодо самовільного влаштування суміщеного санвузла на площі кухні квартири № 14 на вул. Вірменській, 29 розглядалось на засіданні даної комісії, вирішили зобов»язати ОСОБА_3 привести квартиру до попереднього стану (а.с. 12).

18.07.2017 року в.о. голови Галицької районної адміністрації ЛМР прийняв розпорядження №243 «Про приведення квартири №14 на вул. Вірменській, 29 до попереднього стану», яким затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району, а пунктом 2 вказаного розпорядження ОСОБА_3 власника квартири №14 на вул. Вірменській, 29, зобовязано за власні кошти привести квартиру №14 до попереднього стану, а саме: демонтувати самовільно влаштоване на площі кухні квартири № 14 на вул. Вірменській, 29 приміщення санвузла та встановлені в ньому сантехнічні прилади туалет та ванну.Контроль за виконанням розпорядження покладено на директора ЛКП «Старий Львів» (а.с. 13).

В добровільному порядку розпорядження не виконано, квартиру не приведено до попереднього стану.

05.11.2017 року комісією ЛКП «Старий Львів» складено акт про те, відповідач не виконала вимоги розпорядження Галицької районної адміністрації ЛМР № 243 від 18.07.2017року (а.с. 14).

Таким чином, звертаючись з позовними вимогами позивач ОСОБА_5 Районна адміністрація Львівської міської ради покликалась на те, що відповідач ОСОБА_3 без дозвільних документів самовільно здійснила переобладнання у квартирі № 14 на вул.Вірменській, 29 у м. Львові.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням та фактично заперечуючи позовні вимоги, відповідач ОСОБА_3 свої доводи зводить виключно до того, що відповідне переобладнання проводилось не нею, а попереднім власником, неможливістю користування загальним туалетом, при цьому доводи позову та відповідні висновки суду з приводу наявності у квартирі туалету та відсутності у неї відповідних дозвільних документів на влаштування такого, відповідач не спростувала та не заперечила.

ОСОБА_7 зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (у редакції від 18.03.2004 року, чинній на момент звернення з цим позовом) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А в частині другій цієї статті вказано, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

За змістом статті 15 ЦПК України (у редакції від 18.03.2004 року) як цивільну юрисдикцію розуміють компетенцію загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15 ЦПК України у редакції від 18.03.2004 року).

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень, зокрема, в інших випадках, встановлених законом.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Правовий статус позивача на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій урегульовано у Положенні про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженому рішенням виконкому Львівської міської ради від 06 січня 2012 року № 4 «Про затвердження Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради та її структури» з подальшими змінами.

ОСОБА_7 з пунктом 1.1 цього Положення позивач є виконавчим органом Львівської міської ради і діє відповідно до ухвали міської ради від 06 липня 2006 року № 94 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання» (зі змінами) згідно з чинним законодавством.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01 листопада 2016 року № 977 у редакції рішення виконкому Львівської міської ради від 16 червня 2016 року № 509 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 01 листопада 2016 року № 977», позивач є виконавчим органом Львівської міської ради і діє відповідно до ухвали міської ради від 06 липня 2006 року № 94 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання» (зі змінами) згідно з чинним законодавством.

У вказаному Положенні передбачені повноваження районної адміністрації, до яких, зокрема, належать: управління майном на території району, що належить до власності територіальної громади міста, у встановлених міською радою та виконавчим комітетом межах (пункт 4.1.2); звернення у встановленому порядку до судових органів з позовними заявами, скаргами щодо справ про виселення громадян з жилих приміщень, у яких вони незаконно проживають; визнання осіб такими, що втратили право на користування жилими приміщеннями; виселення громадян та юридичних осіб з самовільно зайнятих нежитлових приміщень, на які не були укладені договори оренди, про демонтаж самочинного будівництва; з інших питань, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень (пункт 4.5.1).

Як орган місцевого самоврядування Галицька районна адміністрація Львівської міської ради відповідно до статті 25 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» правомочна розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до її відання.

У статті 30 згаданого Закону передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Відповідно до підпункту 3 пункту «б» частини першої статті 31 цього Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічну норму закріплено у статті 14 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування».

ОСОБА_7 зі статтею 7 вказаного Закону № 2780-ХІІ державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

У даній справі Галицька районна адміністрація звернулася з позовом про зобов'язання відповідача ОСОБА_3, як власника квартири № 14 на вул. Вірменській, 29, за власні кошти привести квартиру № 14 до попереднього стану, а саме: демонтувати самовільно влаштоване на площі кухні квартири №14 на вул. Вірменській, 29 у м. Львові приміщення санвузла та встановлені в ньому сантехнічні прилади туалет та ванну.

Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов'язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб'єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а отже і публічно-правову природу таких правовідносин.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладено в постановах ВеликоїПалати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 14-48цс18, від 11 квітня 2018 року у справі № 11-96апп18 та від 15 травня 2018 року у справі № 11-346апп18.

На переконання колегії суддів, спір, який є предметом цього розгляду, є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення та усунення порушень у сфері містобудівної діяльності шляхом демонтажу самовільно влаштованого приміщення санвузла, а не здійснення ним права власника житлового приміщення.

Таким чином, справа за позовом такого суб'єкта владних повноважень, відповідно до наведеного вище припису закону, належить до юрисдикції адміністративних судів.

Наведене дає підстави для висновку про те, суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм процесуального права, а саме статті 15 ЦПК України (у редакції чинній на час звернення з позовом) та статті 19 ЦПК України у редакції закону від 03.10.2017 року чинного на час ухвалення оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

ОСОБА_7 із частинами першою та другою статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки даний спір підлягає розгляду за правилами КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 4 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 377, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2018 року- скасувати.

Провадження у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Львівського комунального підприємства «Старий Львів», про приведення квартири до попереднього стану - закрити.

Роз'яснити позивачу ОСОБА_5 районній адміністрації Львівської міської ради право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Стягнути з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в користь ОСОБА_3 2400 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 березня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_8