Єд. унік. № 243/646/19
Провадження № 2/243/654/2019
28 лютого 2019 року м. Слов'янськ
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Воронкова Д.В.,
за участю секретаря Колено Г.С.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі судового засідання Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
23.01.2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на підставі договору дарування від 16 листопада 2018 року належить квартира АДРЕСА_1. В спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не проживають в ній з 2005 року. Оскільки відповідачі не проживають у вказаному житловому приміщенні, у добровільному порядку зняти з реєстрації відповідачів неможливо, а їх реєстрація в квартирі створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власниці майна, вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 29 в будинку № 2а по вул. Миру в м. Миколаївка Донецької області.
Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с.22).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до судового засідання не зявилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, судові повістки, що направлялися на їх адресу, повернулися за закінченням строків зберігання (а.с.23, 24). За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності та ухвалити заочне рішення.
За вказаних обставин, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.
Відповідно до договору дарування квартири від 16 листопада 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 5673 та ОСОБА_4 з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 145687901 від 16.11.2018 року, власником спірної квартири є ОСОБА_1 (а.с.10-11).
З довідки № 04/09 від 17.01.2019 року, виданої КП «Сервіскомуненерго», вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
Згідно акту від 14.01.2019 року, складеного секретарем Миколаївської міської ради, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2005 року по теперішній час не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7-8).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Судом встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі, самостійно покинули зазначену квартиру та перестали у ній мешкати.
З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки її право користування спірною квартирою перешкоджає позивачу, як власниці житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд.
Позивач не наполягає на стягненні з відповідачів судового збору.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 263-265, 280-288 ЦПК України, ст., ст. 346, 383, 391 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 29 по вулиці Миру, 2а м. Миколаївка Донецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя
Слов'янського міськрайонного суду ОСОБА_5