Головуючий у І інстанції Вовк Є.І.
Провадження № 22-ц/824/3427/2019 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Аверковій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2, зацікавлені особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пелих Юлія Валентинівна, Житлово-будівельний кооператив «Молодіжний-19», про встановлення факту набуття спадкодавцем права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт набуття 06 січня 1993 року спадкодавцем ОСОБА_4 права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року у відкритті провадження відмовлено на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою про відмову у відкритті провадження, заявник ОСОБА_2 подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила про її задоволення з викладених у ній підстав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що суттєвою ознакою окремого провадження є безспірність розгляду справи. При цьому, суд, розглядаючи заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не встановлює нових фактів, а лише підтверджує наявність або відсутність таких фактів у разі неможливості заявником одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що зміст вимог заявника пов'язаний з вирішенням спору про право власності на квартиру, що є підставою для відмови у відкритті провадження на підставі п. 4 ст. 315 ЦПК України.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

За приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, поняття "спір про право" пов'язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб'єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Із змісту заяви вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне ОСОБА_2 для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутністю іншого передбаченого законом порядку вирішення даного питання. При цьому із заяви та доданих до неї документів не вбачається наявності спору про право на стадії вирішення питання про відкриття провадження, оскільки заявник ОСОБА_2 зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем померлих батька та матері, що підтверджується листами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В., та фактично прийняла спадщину, оскільки зареєстрована та продовжує проживати у квартирі після смерті батьків. Крім того, зацікавлена особа Житлово-будівельний кооператив «Молодіжний-19» надав необхідні документи для звернення заявника до суду, що також свідчить про відсутність спору між сторонами. При цьому, жодних заперечень на заяву від зацікавлених осіб, зазначених ОСОБА_2 у заяві, до суду не надходило. Таким чином, даних, які б спростовували викладені заявником обставини та свідчили би про наявність у справі спору про право, у суду на момент відкриття справи не було, в зв»язку із чим висновок суду про відмову у відкритті провадження з підстав, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України, є необґрунтованим та передчасним.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в подальшому суд не позбавлений можливості залишити заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду, за умови встановлення судом в справі спору про право (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Дарницьким районним судом м. Києва ухвалу від 26 вересня 2018 року постановлено з порушенням норм процесуального права, зокрема ч. 4 ст. 315 ЦПК України, яка не підлягала до застосування, ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: