Провадження № 2/761/365/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ярусевич А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії Української Православної Церкви в м.Києві до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Київська державна нотаріальна контора, Третя Київська державна нотаріальна контора, П`ята Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гордієнко Ольга Валеріївна, про визнання правочинів недійсними та нікчемними, зобов`язання скасувати державну реєстрацію права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії Української Православної Церкви в м.Києві, Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації про визнання незаконними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Свято-Покровський жіночий монастир Київської Єпархії УПЦ в м.Києві звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач - 1), ОСОБА_2 (далі - відповідач - 2), ОСОБА_3 (далі - відповідач - 3), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу КМР (КМДА) (далі - відповідач - 4), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Київська державна нотаріальна контора, Третя Київська державна нотаріальна контора, П`ята Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус КМНО Гордієнко О.В., про визнання правочинів недійсними та нікчемними, зобов`язання скасувати державну реєстрацію права власності.

Свої позовні вимоги з врахуванням уточнень позовних вимог представник позивача за первісним позовом обґрунтовує тим, що 31.12.1946 року рішенням № 22с Виконкому Київської Міської Ради депутатів трудящих «Про встановлення меж земельної території, що передається в орендне користування монастирям, розташованим у м.Києві» було передано Покровському монастирю в орендне користування земельну ділянку в АДРЕСА_1 а. Так, позивачу було передано у користування земельну ділянку з нерухомими об`єктами, які до цього перебували у його власності, в тому числі й колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А». Рішенням від 01.11.2012 № 294/8578 КМР зараховано нежитлове приміщення (колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А»), площею 28,00 кв.м. по пров АДРЕСА_2 до комунальної власності територіальної громади м.Києва та передано безоплатно у приватну власність Свято-Покровському жіночому монастирю Київської єпархії УПЦ в м.Києві, що підтверджується актом приймання-передачі від 10.12.2012 року нежитлового приміщення (колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А) розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згодом було встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 користуються вказаним нежитловим приміщенням, стверджуючи, що спірне нежитлове приміщення є їх власність, на підставі того, що 12.01.1993 року ОСОБА_5 було видано свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на гараж за рішенням виконкому Шевченківської районної Ради народних депутатів № 1103 від 12.08.1974 року «Про передачу аварійного приміщення під гараж в садибі АДРЕСА_4 ». В подальшому після смерті власника гаражу, спадкове майно, перейшло до спадкоємців ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.01.1993 року. Разом з тим, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_6 від 06.09.1995 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримали у спадок гараж по АДРЕСА_4 . В свою чергу, 15.07.2009 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 належну їй 1/4 частину спірного нежитлового приміщення за договором дарування. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після смерті якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є його спадкоємцями, отримали 23.01.2014 року свідоцтво про право на спадщину по 1/2 частині на спірне нежитлове приміщення кожному. До того ж, відповідно до відповіді КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об`єкти нерухомого майна», нежитлове приміщення, яке відповідач - 1 та відповідач - 2 вважають гаражем, є (колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А») в складі комплексу будівель Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії УПЦ в м.Києві за адресою: АДРЕСА_3, згідно технічного паспорту. Рішенням суду від 20.05.2016 року скасовано свідоцтво № 142, видане 12.01.1993 року на підставі рішення Виконавчого комітету Ради народних депутатів № 1103 від 12.08.1974 року про те що, індивідуальний гараж за адресою: АДРЕСА_3 , належав на праві особистої власності ОСОБА_5 . Рішенням суду від 03.10.2016 року усунено позивачу перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням (колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А»), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та зобов`язано відповідача - 1 та відповідача - 2 звільнити вказане нежитлове приміщення. За таких обставин, позивач за первісним позовом просить суд визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом видане 19.01.1993 року ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та свідоцтво про право на спадщину за законом видане 06.09.1995 року ОСОБА_7 , оскільки свідоцтво про право особистої власності ОСОБА_5 № 142 від 12.01.1993 року скасоване рішенням суду, тому на думку позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мали законних підстав для набуття права власності на зазначений гараж, згідно положень ст. 1218 ЦК України. Крім того, позивач вважає, що оскільки ОСОБА_3 набула права власності на 1/2 частину гаражу без достатніх на те правових підстав, відповідно розпоряджатися зазначеним майном остання також не мала права, тому договір дарування від 15.07.2009 року необхідно визнати недійсним. Свідоцтво про право на спадщину за законом видане на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 23.01.2014 року на гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , позивач також просить визнати недійсним на вказаних вище підставах.

Ухвалою від 16.02.2017 року відкрито провадження у справі.

30.10.2017 року було залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Першу Київську державну нотаріальну контору, Третю Київську державну нотаріальну контору, П`яту Київську державну нотаріальну контору, приватного нотаріуса КМНО Гордієнко О.В.

Ухвалою від 07.02.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 15.05.2018 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічний позов ОСОБА_2 до Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії Української Православної Церкви в м.Києві, КМР, КМДА про визнання незаконними та скасування рішень.

Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовано тим, що представники Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії УПЦ в м.Києвізалучили працівників БТІ м.Києва, які провели інвентаризацію гаражу, що належить ОСОБА_4 , і склали технічний паспорт вказаного гаражу по АДРЕСА_2 , після отримання технічного паспорту представники Свято-Покровського жіночого монастиря Київської УПЦ в м.Києві подали до Реєстраційної служби ГУЮ в м.Києві заяву про реєстрацію права власності вказаного гаражу за ними. Крім того, рішенням Київської міської ради від 01.11.2012 року № 294/8578 державним реєстратором Реєстраційної служби ГУЮ в м.Києві прийнято рішення № 507388 про державну реєстрацію права власності за Свято-Покровським жіночим монастирем Київської єпархії УПЦ в м.Києві на нежитлове приміщення (колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А»), група приміщень № 1 за адресою: АДРЕСА_2 , згідно технічного паспорту. Позивач за зустрічним позовом вважає, що позивач за первісним позовом за вищевказаних обставин, з метою заволодіння гаражем, який в 2012 році належав ОСОБА_4 , а на даний час належить ОСОБА_1 і ОСОБА_8 , вчинили дії, які порушують право власності власників гаражу. За таких обставин, позивач за зустрічним позовом просить суд визнати незаконним і скасувати рішення від 01.11.2012 року № 294/8578 Київської міської ради про зарахування до комунальної власності територіальної громади м.Києва приміщення по АДРЕСА_2 приміщення № 25 А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А») та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби ГУЮ в м.Києві Коломієць О.А. № 507388 від 21.02.2013 року про державну реєстрацію прав власності за Свято-Покровським жіночим монастирем Київської УПЦ в м.Києві на нежитлове приміщення (колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А»), група приміщень № 1, за адресою АДРЕСА_2 .

29.05.2018 року представник Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії УПЦ в м.Києвіподав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні вимог зустрічної позовної заяви.

Ухвалою від 25.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представники Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії УПЦ в м.Києвів судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі, при цьому проти позовних вимог за зустрічним позовом заперечили та просили відмовити у їх задоволенні.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, при цьому проти позовних вимог за первісним позовом заперечив та просив відмовити в їх задоволенні, а також зазначив, що первісний позов поданий після спливу строку позовної давності.

Представник Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу КМР (КМДА) в судовому засіданні проти позовних вимог за первісним та за зустрічним позовом заперечив та просив відмовити у їх задоволенні.

Представники Першої, Третьої та П`ятої державних нотаріальних контор ГТУЮ м.Києва в судове засідання не з`явились, однак на адресу суду надійшли їх письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила та відзиву не подала.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги за первісним та зустрічним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Рішення Виконкому Київської Міської Ради депутатів трудящих за № 22с від 31.12.1946 року «Про встановлення меж земельної території, що передається в орендне користування монастирям, розташованим у м. Києві» було встановлено передати Покровському монастирю в орендне користування земельну дільницю в АДРЕСА_1 (План А-5034), на якій були розміщені нерухомі об`єкти, що перебували у власності монастиря, в тому числі і «колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А».

Рішенням Київської міської ради X сесії VІ скликання від 01.11.2012 року за № 294/8578 зараховано до комунальної власності територіальної громади м.Києва нежитлове приміщення (колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А»), площею 28,00 кв.м. по АДРЕСА_2 та передано безоплатно у приватну власність Свято-Покровському жіночому монастирю Київської Єпархії УПЦ в м.Києві.

За актом від 10.12.2012 року приймання-передачі нежитлового приміщення (колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А» по АДРЕСА_2 ) безоплатно передано Свято-Покровському жіночому монастирю Київської Єпархії УПЦ в м.Києві у приватну власність «нежитлове приміщення (колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А) розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 28,00 кв.м.

19.01.1993 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкоємцям померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (дружині померлого), ОСОБА_4 (сину померлого) на спадкове майно померлого, а саме на гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.1995 року, виданого після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримали у спадщину гараж по АДРЕСА_4 .

У свою чергу, 15.07.2009 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 належну їй 1/4 частину спірного нежитлового приміщення за договором дарування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після смерті якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є спадкоємцями, отримали свідоцтво про право на спадщину від 23.01.2014 року, згідно якого отримали у власність по 1/2 частині спірного нежитлового приміщення.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 20.05.2016 року у цивільній справі № 761/17122/15-ц (провадження № 2/761/838/2016), яке набрало законної сили, скасовано свідоцтво № 142, видане 12.01.1993 року на підставі рішення Виконавчого комітету Ради народних депутатів № 1103 від 12.08.1974 року про те що, індивідуальний гараж за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві особистої власності ОСОБА_5 , який записаний в реєстрову книгу № 8 за реєстровим № 3498 від 12.01.1993 року.

Крім того, рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03.10.2016 року встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без відповідних законних підстав користуються нежитловим приміщенням (колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А») в складі комплексу будівель Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії УПЦ в м.Києві за адресою: АДРЕСА_2, вважаючи це приміщення гаражем, розташованим по АДРЕСА_3

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач за первісним позовом зазначив, що відповідачі не мали права для набуття права власності на спірний гараж, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 20.05.2016 року скасовано свідоцтво № НОМЕР_1 , видане 12.01.1993 року на підставі рішення Виконавчого комітету Ради народних депутатів № 1103 від 12.08.1974 року про те що, індивідуальний гараж за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві особистої власності ОСОБА_5 , який записаний в реєстрову книгу № 8 за реєстровим № 3498 від 12.01.1993 року.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (п.1 ч.1 ст. 216 ЦК України).

Відповідно до узагальнення Верховного суду України «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24.11.2008 року, якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23.01.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 , що набула право власності на спірний гараж за свідоцтвом, яке скасоване рішенням Шевченківського районного суду м.Києва суду від 20.05.2016 року, суд прийшов до висновку, про відмову у задоволенні вимог первісного позову, оскільки, на даний час, право власності позивача на нежитлове приміщення (колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А») в складі комплексу будівель Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії УПЦ в м.Києві за адресою: АДРЕСА_2 , яке відповідачі вважають гаражем, розташованим по АДРЕСА_3 , уже захищене переліченими вище судовими рішеннями, а тому визнання недійсними послідуючих правочинів на спірне приміщення та скасування їх державної реєстрації, в судовому порядку не потребується. Крім того, як встановлено в судовому засіданні на даний час фактично вказаним спірним приміщенням володіє та користується саме позивач Свято-Покровський жіночий монастир Київської єпархії УПЦ в м.Києві.

Разом з тим, щодо вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 , варто зазначити, що позивач за зустрічним позовом просить визнати незаконним і скасувати рішення від 01.11.2012 року № 294/8578 Київської міської ради про зарахування до комунальної власності територіальної громади м.Києва нежитлове приміщення (колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А»), площею 28,00 кв .м. по АДРЕСА_2 та передачу безоплатно у приватну власність Свято-Покровському жіночому монастирю Київської єпархії УПЦ в м.Києві та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби ГУЮ в м.Києві Коломієць О.А. № 507388 від 21.02.2013 року про державну реєстрацію права власності на вищевказане нежитлове приміщення.

Як вже встановлено судом, 23.01.2014 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом отримали у спадок гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, на підставі рішення від 23.12.1975 року № 2002 виконавчого комітету Шевченківської районної ради депутатів трудящих м.Києва інваліду Великої Вітчизняної Війни Поводзинському Л.Й. було передано гараж розташований за адресою АДРЕСА_3 .

Отже, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 без відповідних законних підстав користуються нежитловим приміщенням в складі комплексу будівель Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії УПЦ в м.Києві за адресою: АДРЕСА_2, вважаючи це приміщення гаражем, розташованим по АДРЕСА_3 , крім того, як встановлено вище власником гаражу, який розташований по АДРЕСА_4 є Свято-Покровський жіночий монастир Київської єпархії УПЦ в м.Києві , а тому, враховуючи, що позивач за зустрічним позовом не є власником вказаного нежитлового приміщення, суду вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню, а рішення від 01.11.2012 року № 294/8578 Київської міської ради про зарахування до комунальної власності територіальної громади м.Києва нежитлове приміщення (колишнє господарське приміщення № 25А-1 будинку «Бакалійної лавки 25А»), площею 28,00 АДРЕСА_2 скасуванню.

Щодо заяви представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про застосування до позовних вимог за первісним позовом строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи, що в задоволенні первісного та зустрічного позовів було відмовлено, за вищевказаними обставинами, суд вважає, що підстави для застосування строків позовної давності та, як наслідок, відмови у задоволенні первісного позову саме в зв`язку з його пропуском, відсутні.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76 - 81, 133, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 352 - 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Свято-Покровському жіночому монастирю Київської єпархії Української Православної Церкви в м.Києві в задоволенні позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Київська державна нотаріальна контора, Третя Київська державна нотаріальна контора, П`ята Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гордієнко Ольга Валеріївна, про визнання правочинів недійсними та нікчемними, зобов`язання скасувати державну реєстрацію права власності.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову до Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії Української Православної Церкви в м.Києві, Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації про визнання незаконними та скасування рішень.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: