Провадження №2/592/168/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Корольової Г.Ю.

за участю секретаря судового засідання Клюшник В.Г.

учасників процесу: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 (м. Суми, вул. Ладова (ОСОБА_3), будинок 15) до ОСОБА_4 (м. Суми, вул. Ладова (ОСОБА_3), будинок 15)

про визнання особи таким, що втратив право користування приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивачка звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням.

Позов обґрунтований тим, що позивачка є власником житлового будинку за адресою: м. Суми по вул. Ладова (ОСОБА_3), будинок 15 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 22 травня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу. Відповідач зареєстрований у вказаному будинку і проживав разом з позивачкою з 2004 року, але з 2010 року ОСОБА_4 виїхав з будинку і на даний час не проживає, забрав усі належні речі. У вказаному будинку не проживає більше 8 років, але з реєстраційного обліку не знявся.

Просить усунути перешкоди в користуванні її власністю житловим будинком за адресою: м. Суми, вул. Ладова (ОСОБА_3), будинок 15 шляхом визнання ОСОБА_5 таким, що втратив користування вказаним будинком.

Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі із зазначених у позовній заяві обставин та просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з*являється, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Вислухавши позивачку та її представника, пояснення свідка, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися др суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно договору купівлі-продажу від 22 травня 2001 року ОСОБА_1 купила жилий будинок за номером 15, що знаходиться по вул. Лядова (ОСОБА_3) у м. Суми, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу (а.с.9).

Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні у будинку, осіб «Центру надання адміністративних послуг» від 06.11.2018 року ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ОСОБА_3) будинок 15 (а.с.8)

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім'ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивачка є власником житлового будинку за адресою: Суми по вул. Григорія Ващенко,(колишня Лядова), 15, але обмежена у праві розпоряджатися даним будинком.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач відсутній за місцем реєстрації більш одного року, що підтвердила і свідок у судовому засіданні ОСОБА_6

Частиною 2 статті 405 ЦК України вказано, що член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленості між ним і власником житла або законом.

Відповідач на час реєстрації був членом сім'ї власника будинку, але відсутній за місцем реєстрації більш 8 років, в зв'язку із чим втратив право на користування вказаним будинком, що належить позивачці.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо усунення перешкоди у здійсненні права власності на жиле приміщення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати мають бути покладені на відповідача, але позивачка наполягає на залишення судових витрат за нею.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 81, 89, 133, 223, 247, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (м. Суми, вул. Ладова (ОСОБА_3), будинок 15) - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: м. Суми, вул. Ладова (ОСОБА_3), будинок 15.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Г.Ю. Корольова