Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 697/1512/16-ц

провадження № 61-25744св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року у складі судді Русакова Г. С. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Ювшина В. І., Сіренка Ю. В., Гончар Н. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Позов мотивовано тим, що відповідно до договору дарування від 09 жовтня

2006 року він має у власності 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 Інша частина будинку належить його сестрі ОСОБА_3 У натурі їх частки не визначені, тому його сестра зайняла всі приміщення указаного будинку. При цьому ОСОБА_3 не погоджується на добровільний розподіл житлових кімнат, підсобних приміщень та надвірних споруд.

Він з сестрою отримали державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 01 червня 2007 року загальною площею 0,25 га, який було видано на ім'я ОСОБА_3 та в якому внесено його прізвище, як співвласника 1/2 частини земельної ділянки.

ОСОБА_3 не бажає добровільно розділити з ним будинок і присадибну земельну ділянку та користується всіма приміщеннями будинку,присадибною ділянкою та підсобними і господарськими будівлями та спорудами, не допускаючи його у двір, влаштовує сварки та провокує його на застосування фізичної сили.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд виділити йому частку у натурі з жилого будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності зі співвласником ОСОБА_3

Після проведення судової будівельно-технічної експертизи ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та просив суд поділити спірний житловий будинок з надвірними спорудами, виділивши йому у натурі його частку із спільного майна, а саме: кімнати 1, 5, 6, та відповідну частку господарських будівель.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 14 лютого 2017 року про виправлення описки, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення міськрайонного суду мотивовано тим, що висновком судової будівельно-технічної експертизи від 28 жовтня 2016 року № 700/16-23 розроблено три варіанти розподілу житлового будинку, який знаходиться по

АДРЕСА_1 У всіх варіантах запропоновано провести роботи з перепланування та переобладнання указаного будинку. Відповідно до зазначеного висновку експертизи роботи з переобладнання та перепланування спірного будинку визначені як умови забезпечення ізольованого користування частками у ньому і передбачають втручання в несучі конструкції будинку та інженерні системи загального користування. ОСОБА_1 не надано документів щодо отримання дозволу від компетентних органів на переобладнання та перепланування житлового будинку.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що висновок міськрайонного суду про відмову у задоволенні позову є законним та обґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 не надав документів щодо отримання дозволу від компетентних органів на переобладнання жилого будинку, так як згідно варіантів розподілу жилого будинку передбачено втручання у несучі конструкції будинку та інженерні системи загального користування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилався на те, що, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників, їх вартість та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.Відповідно до висновку судового експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз

від 28 жовтня 2016 року № 700/16-23 можливий реальний розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом проведення реконструкції (перепланування і переобладнання) приміщень існуючого житлового будинку з метою влаштування двох ізольованих квартир. При цьому експертом зазначено, що подальші роботи (мається на увазі - після виділу часток) щодо забезпечення частин будинку автономними системами інженерного обладнання та встановлення необхідних приладів повинні проводитися кожним із співвласників за власні кошти.Тобто питання облаштування своїх часток інженерними мережами, у тому числі електро-, газо-, водопостачання та виготовлення технічних умов на перепланування вирішується власниками самостійно після поділу будинку та отримання правовстановлюючих документів на свої частки. Як у суді першої інстанції, так й в апеляційному суді він посилався на те, що погоджується з третім варіантом поділу будинку, який запропонований експертом ОСОБА_4, але він не має наміру влаштовувати вхід саме зі сторони глухої стіни шляхом облаштування дверного блоку в капітальній стіні, оскільки планує облаштувати дверний блок замість наявного у кімнаті № 5 вікна. При цьому непотрібно ніякого дозволу відповідних органів, оскільки такі дії не є втручанням у несучі елементи будинку. Зазначав про те, що він не має іншого житла, вимушений тимчасово проживати у знайомих, але, маючи частку свого житла, не може використовувати його для власного проживання.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року. Відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Канівського міськрайонного суду Черкаської області зазначену цивільну справу.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, призначено до розгляду.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що відповідно до договору дарування від 09 жовтня

2006 року ОСОБА_5 подарувала 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 Інша частина будинку належить його сестрі ОСОБА_3

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія

НОМЕР_1, який видано ОСОБА_3 на 0,2500 га земельної ділянки, яка знаходиться у с. Келеберда Канівського району Черкаської області, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини указаної земельної ділянки.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи від 28 жовтня 2016 року

№ 700/16-23 розроблено три варіанти розподілу житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 Визначено, що його розподіл можливий з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників за трьома варіантами (варіант № 1 - перший співвласник, частина якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, виплачує другому співвласнику компенсацію у сумі 16 531 грн; варіант № 2 - перший співвласник, частина якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, виплачує другому співвласнику компенсацію у сумі 13 912 грн; варіант № 3 - перший співвласник, частина якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, виплачує другому співвласнику компенсацію у сумі 44 618 грн). У всіх варіантах запропоновано провести роботи щодо перепланування та переобладнання будинку із обладнанням другою стороною окремого виходу із будинку в глухій стіні, що є несучою конструкцією будинку.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно з частинами другою - третьою статті 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно з частиною другою статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Статтями 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом.

Відповідно до статей 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз'яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (стаття 152 ЖК Української РСР). Якщо сторона оспорює рішення виконавчого комітету щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні.

Відповідно до положень статті 152 ЖК Української РСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, виходив із того, що позивач не надав документів щодо отримання дозволу від компетентних органів на переобладнання жилого будинку, так як згідно варіантів розподілу жилого будинку передбачено втручання у несучі конструкції будинку та інженерні системи загального користування.

Визнаючи обґрунтованими висновки районного суду, апеляційний суд не врахував того, що виділ часток (поділ) жилого будинку, який перебуває у спільній частковій власності, відповідно до зазначеного висновку експерта є можливим, і кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками міськрайонного суду також не врахував зазначених вимог закону та висновку судового експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28 жовтня 2016 року № 700/16-23 про можливість реального розподілу домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом проведення реконструкції (перепланування і переобладнання) приміщень існуючого житлового будинку для відокремлення двох ізольованих квартир. При цьому експертом зазначено, що подальші роботи, тобто після виділу часток, щодо забезпечення частин будинку автономними системами інженерного обладнання та встановлення необхідних приладів повинні проводитися кожним із співвласників за власні кошти. Тобто питання облаштування своїх часток інженерними мережами, у тому числі електро-, газо-, водопостачання та виготовлення технічних умов на перепланування вирішується власниками самостійно після поділу будинку та отримання правовстановлюючих документів на свої частки.

Як у суді першої інстанції, так й в апеляційному суді ОСОБА_1 погоджувався з третім варіантом поділу будинку, який запропонований експертом

ОСОБА_4, але він не має наміру влаштовувати вхід саме зі сторони глухої стіни шляхом облаштування дверного блоку в капітальній стіні, оскільки він має намір облаштувати дверний блок замість наявного у кімнаті № 5 вікна, і для цьому непотрібно ніякого дозволу відповідних органів, оскільки такі дії не є втручанням у несучі елементи будинку.

Апеляційний суд у порушення вимог статті 10 ЦПК України 2004 року не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. При цьому не перевірив зазначених доводів про технічну можливість облаштування входу замість наявного у кімнаті № 5 вікна та не з'ясував інших можливих варіантів поділу будинку в натурі без втручання у його несучі конструкції.

Крім того, судом апеляційної інстанції не було враховано того, що з 05 січня

2017 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1024 «Про внесення змін до Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», якою скасована вимога щодо необхідності отримання дозволів на переобладнання та реконструкцію житлових приміщень та житлових будинків і гуртожитків.

У порушення вимог статей 212-214, 303, 315 ЦПК України 2004 року суд апеляційної інстанції зазначених вимог закону не врахував, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, не перевірив доводів ОСОБА_1 щодо можливості здійснення виділу частки будинку із спільного майна, виключивши при цьому зобов'язання щодо облаштування окремого входу в несучій стіні, та можливість врахування наміру позивача облаштувати вхід замість існуючого вікна, не навів мотивів відхилення цих доводів та дійшов передчасного висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог. Крім того, не взяв до уваги те, що позивач не має іншого житла, але, маючи частку у спірному будинку, не може використовувати його для власного проживання.

Отже, по суті судом спір не вирішено та конфлікт між сторонами не усунуто.

Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

За таких обставин, ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам

статті 263 ЦПК України та постановлена з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта