Справа № 202/6619/18
Провадження № 2/202/659/2019
18 лютого 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.
за участю секретаря Некрасової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Департамент Адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування, розпорядження майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
У жовтні 2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа Департамент Адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування, розпорядження майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до якої просили усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю на нерухоме майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 305 в будинку № 12 по пр.Миру в м.Дніпрі та примусово зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
17 грудня 2018 року представник позивачів спрямував на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивачі просять суд постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю на нерухоме майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 305 в будинку № 12 по пр.Миру в м.Дніпрі та покласти на відповідача судові витрати.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 належить 2/3 частини вказаної квартири, що підтверджено відповідними правовстановлюючими документами. Відповідно до довідки Департаменту Адміністративних послуг та дозвільних процедур за № 5/5-149 від 10 жовтня 2018 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1, та відповідач ОСОБА_3, який є колишнім чоловіком позивача ОСОБА_2 Відповідач по справі зареєстрований в квартирі, але фактично не проживає в ній з квітня 2015 року та його місцеперебування позивачам невідоме. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житлі створює для позивачів перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки останні вимушені нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від зареєстрованих за адресою осіб, а також можливість вільно укладати цивільно-правові угоди, які стосуються володіння та розпорядженням спірною нерухомістю. Наведене зумовило позивачів звернутись до суду з відповідною позовною заявою для захисту своїх порушених прав та інтересів.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не зявились, натомість їх представником адвокатом ОСОБА_4 спрямовано заяву на адресу суду про розгляд цивільної справи без її участі та без участі позивачів, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи в судове засідання не явився, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, належно зясувавши всі обставини справи до дослідивши матеріали позовної заяви в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Департамент Адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування, розпорядження майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню за наступних підстав.
Як встановлено у судовому засіданні, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15 липня 2000 року (а.с.16), а позивачу ОСОБА_2 належить 1/3 частини квартири на підставі договору купівлі-продажу від 15 липня 2000 року та 1/3 частина - на підставі рішення третейського суду від 17 квітня 2016 року (а.с. 25), а загалом останній належить 2/3 частини квартири, що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 10 вересня 2018 року № 137137967. Станом на 10 жовтня 2018 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано дві особи: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований з 06 січня 2006 року по теперішній час та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований з 22 грудня 2006 року по теперішній час, що підтверджено листом Департаменту Адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 10 жовтня 2018 року № 5/5-149 (а.с.15). Однак фактично відповідач у зазначеній вище квартирі з квітня 2015 року по теперішній час не проживає, що підтверджено актом обстеження житлових умов про фактичне проживання від 11 жовтня 2018 року (а.с. 8). Участі в утриманні житла відповідач не приймає.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимушені нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за відповідача, який зареєстрований у квартирі, але там не проживає, та позбавлені можливості розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі, окрім інших прав, гарантується право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інакше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі понад рік без поважних причин.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь кожного з позивачів судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 47 Конституції України, ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 13, 19, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л.П. Слюсар