РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 559/1026/18

Провадження № 22-ц/4815/314/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія»;

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року в складі судді Жуковської О.Ю., ухвалене в м. Дубно Рівненської області,

в с т а н о в и в :

ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувало, що за договором факторингу від 17 листопада 2016 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.06.2008, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія», і станом на час укладення цього договору сума заборгованості відповідача перед новим кредитором становила 1 006 135,63 грн., з яких:348 146,94 грн. - сума основного боргу; 90 479, 87 грн. - сума простроченого основного боргу; 4 849,37 грн. - сума нарахованих процентів; 562 659,46 грн. - сума прострочених процентів.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 31.10.2013 по справі № 559/2242/13-ц задоволений позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 248 453,91 грн. та судових витрат у розмірі 1 242,27 грн. Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчук М.М. 19.08.2009 вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3140 для стягнення на користь АКІБ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 152 180,09 грн. Оскільки на час звернення до суду з даним позовом виконавчий напис та рішення суду не виконане боржником, просило суд стягнути на свою користь із ОСОБА_1 150 000 грн..

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що заявлена сума заборгованості за своєю природою є сумою прострочених відсотків за користування кредитом, які в силу вимог ст. 1050 ЦК України не підлягають до стягнення, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, та обґрунтовано тим, що передбачений договором кредиту кінцевий строк повернення - 10 червня 2025 року - було змінено позивачем шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача заборгованості.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ТОВ «Українська факторингова компанія» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що місцевий суд, правильно встановивши фактичні обставини справи щодо наявності судового рішення про стягнення заборгованості, все ж помилково виходив з того, що кредитодавець був позбавлений можливості нараховувати проценти, оскільки до позичальника була пред'явлена вимога в порядку ч.2 ст. 1050 ЦК України. Звертає увагу, що цією нормою передбачено право позикодавця направити вимогу про дострокове повернення частини позики, проте з аналізу рішення Дубенського міськрайонного суду від 31.10.2013р. вбачається, що Банк у позові просив стягнути заборгованість станом на 02.07.2013 року, і вимогу стосовно дострокового стягнення заборгованості позивачем не було заявлено. Наполягає, що строк виконання зобов'язання шляхом подачі позову не був змінений, оскільки позов стосувався стягнення заборгованості лише за певний період. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У поданому на апеляційну скарзі відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Рідченко М.В. вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 24.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 18 000 доларів США, що еквівалентно 87 294,60 грн., а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, визначених цим Договором (а.с. 4-7). Згідно додаткової угоди №2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 24.06.2008 року кінцевий термін повернення кредиту змінено на 10 червня 2025 року (а.с. 55-56).

17 листопада 2016 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 49, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.06.2008, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія» (а.с.8-11).

Згідно ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

Постановою заступника начальника відділу Дубенського МРВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області від 22.06.2017 замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису № 31140, вчиненого 19.08.2009 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчук М.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 152 180,09 грн., на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (а.с. 12).

Постановою заступника начальника відділу Дубенського МРВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області від 21.06.2017 замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні з виконання рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області по справі № 559/2242/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 248 453,91 грн. та судових витрат у розмірі 1 242,27 грн., його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (а.с. 13-14).

Доводи апеляційної скарги про те, що звернення Банку з позовом до суду про стягнення частини заборгованості за договором кредиту не змінило строку виконання зобов'язання апеляційним судом відхиляються як такі, що суперечать нормам закону, який регулює дані правовідносини, та фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як встановлено судом, ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до нотаріуса у 2009 році за вчиненням виконавчого напису про звернення стягнення та будинок та земельну ділянку, який і було вчинено нотаріусом 19 серпня 2009 року.

22 липня 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по споживчому кредиту, посилаючись на норми ст.ст. 1048, 1050 ЦК України щодо права вимоги від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків - станом на 03.07.2013 року рішенням Дубенського міскрайонного сдуу від 31 жовтня 2013 року були задоволені у повному обсязі.

Наведені обставини вказують на те, що Банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення позики, що залишилася та сплати відсотків, чим змінив строку виконання зобов'язання.

Пунктом 54 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд також враховує, що сума заборгованості, заявлена позивачем, в розмірі 150 000 грн. є сумою прострочених процентів. Виходячи з того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося у зв'язку із закінченням строку кредитування, як було зазначено вище, через пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, у кредитора відсутні правові підстави для стягнення відсотків.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Гордійчук С. О.

підпис Бондаренко Н. В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.