Дата документу 05.03.2019
Провадження № 2/320/1206/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

секретаря Фурсової Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 13.11.2008 ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8200,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 14.06.2015 позичальник ОСОБА_2 померла. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач по справі ОСОБА_1. На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 15.11.2015 була направлена претензія кредитора до Мелітопольської державної нотаріальної контори та 30.11.2015 отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. 19.11.2018 до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого вони предявили свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 13.11.2008 становить 8187,29 грн., яка складається з наступного: 7419,09 грн. - заборгованість за кредитом; 718,20 грн. - заборгованість за відсотками, 50,00грн. заборгованість за пенею. У звязку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.11.2008 в розмірі 8187,29 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.01.2019 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обємі.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно ст. 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 13.11.2008 ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8200,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. /а.с.17/

14.06.2015 ОСОБА_2 померла./а.с.55/

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач по справі ОСОБА_1.

Станом на дату смерті ОСОБА_2 її заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 13.11.2008 становить 8187,29 грн., яка складається з наступного: 7419,09 грн. - заборгованість за кредитом; 718,20 грн. - заборгованість за відсотками, 50,00грн. заборгованість за пенею./а.с.14-16/

15.11.2015 позивачем була направлена претензія кредитора до Мелітопольської державної нотаріальної контори та 30.11.2015 отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справі після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк»./а.с.60-61/

19.11.2018 до спадкоємця ОСОБА_1 позивачем було направлено лист-претензію, згідно якого він предявив свої вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця, але ніяких дій не було виконано./а.с.62/

На час розгляду справи заборгованість не погашена та позивач наполягає на її стягненні у повному обсязі.

Згідно з ч.1ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положенням ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі статтями1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз'яснено у пункті 27постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця.

Аналіз норм статей 1216,1218,1219,1231,1268,1269,1296,1297ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

За змістом статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право.

Вимога може бути пред'явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця.

Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов'язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Підстав для звільнення спадкоємця за законом після смерті позичальника від виконання зобовязань за кредитним договором від 13.11.2008 судом не встановлено.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, визнання відповідачем заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом /а.с.1/.

Керуючись ст. ст. 12, 82, 89, 141, 247 ч.2, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, 18.06.1991р.н., ін..н., яка проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (р/р 3111, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299) заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.11.2008 в розмірі 8187 (вісім тисяч сто вісімдесят сім) гривень 29 копійок, яка складається з наступного: 7419,09 грн. - заборгованість за кредитом; 718,20 грн. - заборгованість за відсотками, 50,00грн. заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1, 18.06.1991р.н., ін..н., яка проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (МФО 305299, , на рахунок № 3111) судові витрати в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ