КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року м. Київ

Справа №760/7862/17

Апеляційне провадження №22-ц/824/12520/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Оксюти Т.Г. 02 липня 2019 року в місті Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відновлення становища, яке існувало до порушення та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, просив визнати бездіяльність ОСОБА_6 щодо ухилення з боку вказаної особи у період часу з 29 жовтня 2015 року по 02 листопада 2015 року від обов`язку брати участь у витратах, пов`язаних із хворобою другого з подружжя ОСОБА_4 - протиправною, або такою, що суперечить положенням ст. 90 СК України.

Визнати бездіяльність ОСОБА_3 щодо ухилення з боку вказаної особи у період часу з 29 жовтня 2015 року по 02 листопада 2015 року від обов`язку брати участь у додаткових витратах на свого батька, викликаних тяжкою хворобою ОСОБА_4 - протиправною, або такою, що суперечить положенням ст. 203 СК України.

Стягнути одноразово у місячний термін після набранням рішення суду законної сили з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 4473,90 грн щодо відшкодування позивачу витрат, які він зазнав 02 листопада 2015 року щодо сплати медичних послуг на користь ОСОБА_4

Стягнути у місячний термін після набрання рішенням суду законної сили з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 81,80 грн щодо судових витрат у справі з боку позивача.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з жовтня по листопад 2015 року ОСОБА_4 , чоловік та батько відповідачів, перебував у стаціонарі гематологічного відділення Київської міської клінічної лікарні №9 з підстав захворювання лейкозом.

02 листопада 2015 року, він керуючись за усною домовленістю з ОСОБА_4 , щодо надання йому певної фінансової допомоги у вигляді грошових коштів щодо оплати медичних послуг, при певній бездіяльності відповідачів, через ПАТ «ОТП Банк» на рахунок ТОВ «Лабораторія Др. Рьодгера» сплатив грошову суму у розмірі 2750,00 грн, з призначенням платежу надання медичних послуг ОСОБА_4 за проведення лабораторного дослідження «Онкогематологічного захворювання каріотипування».

Зазначив, що на сьогодні з боку відповідачів не відшкодовані понесені ним витрати на лікування ОСОБА_4 , а тому просив визнати бездіяльність відповідачів протиправною та стягнути з них понесені ним витрати на лікування ОСОБА_4 , з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 02 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відновлення становища, яке існувало до порушення та стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Не погодився із вищезазначеним судовим рішенням позивач, ним подано апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права за неповного з'ясування обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, надано невірну правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам. Позивач вказує на те, що з рішення суду неможливо встановити або ідентифікувати виключену сторону ОСОБА_4 та з`ясувати його правонаступника без виклику останнього до суду. Зазначає, що матеріали цивільної справи не містять будь-якої ухвали судді Оксюти Т.Г. щодо прийняття ним вказаної цивільної справи у своє провадження з повідомленням відповідачів та позивача стосовно надання ними відзивів на позов і збільшень позовних вимог та відповіді на відзиви відповідно, або відносно отримання судом з боку сторін необхідних заяв та доказів по суті справи для правильного вирішення справи, оскільки розгляд справи за чинним ЦПК України повинен здійснюватися з початку. Також вказує на те, що судом не вирішено питання про вступ у справу ОСОБА_5 , 2009 року народження (сина позивача), який за змістом положень ч.ч. 4,5 ст. 1268 ЦК України, 01 серпня 2017 року прийняв спадщину після ОСОБА_4 та став правонаступником останнього після відкриття провадження у справі але до ухвалення рішення. Судом не з`ясовано дотримання з боку відповідача ОСОБА_3 вимог законодавства щодо подання нею до суду пояснень від 26 березня 2019 року з додатками. Зазначає, що суд у рішенні, на його обґрунтування, посилається на недопустимий доказ, зокрема, свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , який не засвідчено належним чином та не надано позивачу з боку відповідача ОСОБА_3 .. Позивач також вказує на те, що усна домовленість між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є фактом виникнення договору про надання послуг у порядку положень ст.901 ЦК України, де виконавець - ОСОБА_1 зобов`язався за вимогою замовника - ОСОБА_4 створити оплату медичних послуг останньому та вчинив вказане 02 листопада 2015 року.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Відповідач ОСОБА_6 є дружиною ОСОБА_4 , матір`ю відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_4 хворів на онкологічне захворювання та перебував на лікуванні у Київській міській клінічній лікарні №9.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позовних вимогах позивач, вказував на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . ухилялись від надання допомоги ОСОБА_4 , у зв`язку з чим він за усною домовленістю з ОСОБА_4 сплатив 2750, 00 грн за його лікування, що підтверджується копіює платіжного доручення №11D3261АС6 від 02 листопада 2015 року.

У зв`язку з викладеним просив визнати бездіяльність ОСОБА_6 щодо ухилення обов`язку брати участь у витратах, пов`язаних із хворобою другого з подружжя ОСОБА_4 протиправною, або такою, що суперечить положенням ст. 90 СК України, визнати бездіяльність ОСОБА_3 щодо ухилення обов`язку брати участь у додаткових витратах на свого батька, викликаних тяжкою хворобою ОСОБА_4 протиправною, або такою, що суперечить положенням ст. 203 СК України, та стягнути одноразово з ОСОБА_3 на його користь грошову суму у розмірі 4473,90 грн щодо відшкодування витрат, які він зазнав 02 листопада 2015 року щодо сплати медичних послуг на користь ОСОБА_4 ..

За змістом ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь в додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Згідно ст. 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування.

Таким чином, відповідно до положень ст.ст. 202, 203 СК України тільки батьки мають право звернутися за захистом своїх прав до суду.

Відповідно до ст. 90 СК України дружина, чоловік взаємно зобов'язані брати участь у витратах, пов'язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя.

Отже, право на пред'явлення позову до одного із подружжя має саме чоловік або дружина.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України)

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених обставин справи вбачається, що позивачем була здійснена оплата послуг за лікування ОСОБА_4 в розмірі 2750,00 грн.

Натомість в матеріалах справи відсутні дані про наявність домовленості між позивачем та ОСОБА_4 та/або відповідачами щодо умов повернення цих коштів. Також в матеріалах справи відсутні дані про ухилення відповідачів.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача відносно того, що усна домовленість між ОСОБА_4 та ним є договором про надання послуг, оскільки така домовленість не містить істотних умов та ознак, які притаманні договору про надання послуг в розумінні ст.ст. 901-907 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості та безпідставності позовних вимог, оскільки позивач не має права вимагати сплати від відповідачів грошових коштів в розмірі 2750, 00 грн сплених ним за лікування ОСОБА_4 , атому позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат також є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що матеріали справи не містять будь-якої ухвали судді Оксюти Т.Г. щодо прийняття ним вказаної цивільної справи у своє провадження з повідомленням відповідачів та позивача стосовно надання ними відзивів на позов, оскільки розгляд справи за чинним ЦПК України повинен здійснюватися спочатку, відхиляються колегією суддів.

Провадження у вказаній справі було відкрито ухвалою судді Лазаренко В.В. від 06 червня 2017 року. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 26 лютого 2019 року головуючим у справі визначено суддю Оксюту Т.Г.

Відповідно до ч.12 ст. 33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Таким чином, повторне відкриття провадження у справі у разі зміни складу суду нормами чинного законодавства не передбачено.

Посилання позивача на те, що судом першої інстанції не з`ясовано правонаступників ОСОБА_4 та не вирішено питання про їх вступ у справу, колегія суддів відхиляє, оскільки судом в судовому засіданні 02 липня 2019 року з`ясовано коло правонаступників ОСОБА_4 , якими є відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як дружина та дочка. Що ж стосується доводів позивача відносно того, що судом не вирішено питання про вступ у справу ОСОБА_5 , 2009 року народження (сина позивача), як онука ОСОБА_4 , то колегія суддів їх до уваги не приймає, оскільки згідно звукозапису судового засідання від 02 липня 2019 року, судом вирішувалося питання щодо правонаступництва ОСОБА_4 , та позивач зазначив, що він до нього жодних позовних вимог не висуває.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання відповідачем ОСОБА_3 вимог законодавства щодо порядку подання нею до суду пояснень від 26 березня 2019 року з додатками, та неповернення їй вказаних пояснень судом першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 , як учасник справи, скористалась своїм правом та надала суду 26 березня 2019 року пояснення у письмовому вигляді.

Доводи позивача в апеляційній скарзі на те, що суд в рішенні послався на недопустимий доказ, свідоцтво про смерть ОСОБА_4 І НОМЕР_2 , який не засвідчено належним чином та не надано позивачу з боку відповідача ОСОБА_3 , колегія суддів до уваги не приймає, оскільки докази подані відповідачем з дотриманням порядку встановленого ст. 83 ЦПК України та оцінені судом відповідно до положень ст. 89 ЦПК України. До того ж вказані обставини не заперечувались іншими сторонами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанцій та зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, доводи викладені у апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів викладених у апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук