Дата документу 02.10.2019
Справа № 320/1968/19
Провадження № 2/320/1852/19
02 жовтня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Урупи І.В.,
за участі секретаря судового засідання - Литвиненко В.Є.,
учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач в позовній заяві просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись те, що вона є власником вказаної квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2019. На сьогодні у даній квартирі зареєстрована одна людина, а саме ОСОБА_2 , який проживав там до скоєння злочину 18 травня 2016 року. Однак, відповідач на даний час відбуває покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Згідно з матеріалами справи № 320/459/18 ОСОБА_2 , 18.05.2016 року, будучі в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по місту свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 умисно, з метою вбивства, наявним у нього ножем, наніс своїй дружині, її матері, ОСОБА_3 не менше 14 ударів, внаслідок яких настала її смерть на місці подій. Згідно з Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06.07.20І8 року, який набрав законної сили 17 січня 2019 року (справа №320/459/2018), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді 9 (дев`ять) років позбавлення волі. ОСОБА_3 була власницею квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яку придбала 01.02.1996 року. ОСОБА_2 був зареєстрований і проживав у цій квартирі як чоловік ОСОБА_3 , шлюб з яким було укладено 16.05.2003. Вона, ОСОБА_1 , як дочка ОСОБА_3 , на підставі ст.1261 Цивільного кодексу України успадкувала за законом квартиру за адресою АДРЕСА_2 . Як власник житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки реєстрація відповідача за даною адресою створює їй певні проблеми морального плану, а також і матеріального - зі сплатою комунальних послуг за нього, а також перешкоджають у здійсненні права розпорядження своїм майном.
Позивачка в судове засідання не з`явилася. Від неї до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Судова повістка про виклик до суду надсилалася йому за місцем відбування ним покарання, а саме: ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)», м. Вільнянськ, вулиця Каштанова,1.
01.08.2019 ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)» повідомила суд про те, що засуджений ОСОБА_2 відмовився отримувати судову повістку за цивільною справою №320/1968/19, на підтвердження чого до повідомлення долучено акт від 18.07.2019.
Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надав, будь-яких клопотань не заявив.
Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.03.2019 провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2019 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 ./а.с.7-9/
Відповідно до довідки виконавчого комітету ММР ЗО №1410 від 12.03.2019 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ./а.с.14/
Відповідач на даний час відбуває покарання в ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)», м. Вільнянськ, вулиця Каштанова,1, за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06.07.2018 за ч.1 ст.115 КК України./а.с.40-48/
Згідно з вищевказаним вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, який набрав законної сили 17 січня 2019 року (справа №320/459/2018), ОСОБА_2 , 18.05.2016 року, будучі в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по місту свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 умисно, з метою вбивства, наявним у нього ножем, наніс своїй дружині, моїй матері ОСОБА_3 не менше 14 ударів, внаслідок яких настала її смерть на місці подій. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді 9 (дев`ять) років позбавлення волі.
ОСОБА_3 була власницею квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яку придбала 01.02.1996 року. ОСОБА_2 був зареєстрований і проживав у цій квартирі як чоловік ОСОБА_3 , шлюб з яким було укладено 16.05.2003. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , актовий запис №32 та копіями витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 ./а.с.8,10-11/
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач в належній позивачці квартирі не проживає з часу скоєння злочину, а саме з 18 травня 2016 року.
В силу того, що відповідач зареєстрований в квартирі, але в не проживає, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 05 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Відповідач був членом сім`ї колишнього власника будинку.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла та кореспонденції і органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві, серед іншого, для захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною першою статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно пункту 4 частини першої статті 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.
Частиною другою статті 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
За змістом наведених вище правових приписів право особи на користування чужим майном, зокрема житловим будинком чи квартирою, підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.
Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року, винесеній за результатами розгляду справи № 6-2931цс16.
Враховуючи той факт, що відповідач проживав та був зареєстрований в квартирі, як член сім`ї колишнього власника, із припиненням права власності якого його право користування жилим приміщенням втрачається, суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення права відповідача користуватися чужим майном (квартирою) на підставі частини другої статті 406 ЦК України.
Позовні вимоги позивачки в частині примусового зняття відповідача з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.
Крім того, зазначені вимоги заявлені до ОСОБА_2 , який не є особою, яка здійснює реєстрацію місця проживання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,81,89,133,141,263,26, 280-282 ЦПК України, ст. 317,319, 321, 391,401,405,406 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК УРСР, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем реєстрації, частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Відбуває покарання в ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)», м. Вільнянськ, вулиця Каштанова,1, за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №320/459/2018 від 06.07.2018.
Повне рішення суду складене 02.10.2019.
Суддя: