Справа № 644/ 2749 /19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 жовтня 2019 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю:

секретаря судового засідання - Трач М.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Міщенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Відділ реєстрації місця проживання у Індустріальному районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням із зняттям з реєстраційного обліку,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 із знаттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В обґрунтування позову, позивач зазначила, що на підставі договору купівлі - продажу частки житлового будинку від 06.09.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. за реєстровим № 1-3221, вона є власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності на вказану частину будинку зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 07.09.2001 року.

З Інформаційної довідки від 27.02.2019 року з Реєстру територіальної громади м. Харкова про осіб місце проживання/перебування яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Крім того, з вказаної довідки вбачається, що за вказаною адресою також проживають сусіди, які зареєстровані в іншій Ѕ частині житлового будинку: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

Відповідач по справі - ОСОБА_2 , є колишньою невісткою позивача. Син позивача ОСОБА_7 з 21.07.2000 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 у зв`язку з чим остання була вселена до спірної частини будинку, яка належить позивачу на праві приватної власності і яка як власник надала їй право користуватися житлом. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.10.2018 року шлюб укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 21.07.2000 року в Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 239, розірвано.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 більше двох років не проживає в спірному житловому будинку без поважних причин, забрала належні їй речі та добровільно пішла з будинку, не сплачує комунальні послуги, житловою площею не цікавиться, в утриманні житла участі не бере, але з реєстраційного обліку за місцем знаходження квартири не знімається.

Будь-які договірні відносини щодо користування житловим будинком відсутні. В добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 зніматися з реєстраційного обліку у квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності, не бажає.

Реєстрація відповідача в спірному житловому приміщенні, порушує права позивача, як власника будинку.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечували. Зі згоди позивача та представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать матеріали справи, про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи і відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання у Індустріальному районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи. Жодних пояснень щодо суті позовних вимог від третьої особи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу частки житлового будинку від 06.09.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. за реєстровим № 1-3221, належить Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 07.09.2001 року.

Позивач зареєстрована та фактично проживає в спірному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Син позивача - ОСОБА_7 з 21.07.2000 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 у зв`язку з чим остання була вселена до спірного будинку, Ѕ частина якого належить позивачу і яка як власник надала їй право користуватися квартирою.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.10.2018 року шлюб укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 21.07.2000 року в Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 239 розірвано.

З Інформаційної довідки від 27.02.2019 року з Реєстру територіальної громади м. Харкова про осіб місце проживання/перебування яких зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані наступні особи: позивач по справі - ОСОБА_1 , онука позивача - ОСОБА_3 , колишня невістка, відповідач по справі - ОСОБА_2 . Крім того, з вказаної довідки вбачається, що за вказаною адресою також проживають сусіди, які зареєстровані в іншій Ѕ частині житлового будинку: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідно до акту від 05.03.2019 року, складеного проживаючими в іншій частині будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в присутності позивача було оглянуто Ѕ частину вказаного будинку та встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01.12.2016 року в ньому не проживає, особистих її речей немає.

Вказані обставини також підтвердили свідки: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 допитані в судовому засіданні.

Відповідачка з власником будинку, спільним побутом не була пов`язана, після припинення шлюбних відносин з сином позивача вибула із зазначеного будинку. Будь-які договірні відносини щодо користування вказаним житловим приміщенням між позивачем, як власником квартири, та відповідачем відсутні.

З відповіді Індустріального ВП ГУНП в Харківській області від 01.07.2019 року, вбачається, що за період з 01.07.2018 року по день надання відповіді, звернень від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу вчинення перешкод для проживання у помешканні за адресою: АДРЕСА_1 до відділу поліції не надходило.

Реєстрація відповідача ОСОБА_2 порушує права позивача ОСОБА_1 , як власника будинку, в зв`язку з чим є підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності на вказане нерухоме майно шляхом позбавлення відповідача ОСОБА_2 права користування вказаним житлом.

Так, у відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно змісту ч. ч. 1, 2 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Разом з цим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Звернення позивача ОСОБА_1 до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування відповідача житловим приміщенням - є однією із форм захисту власником своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 Цивільного кодексу України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У відповідності до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України право на користування житлом відповідно до закону мають лише члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним.

Пунктом 4 частини 1 та частиною 2 статті 406 Цивільного кодексу України встановлено, що сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, право відповідача ОСОБА_2 на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 є похідним від права власності позивача ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає разом з позивачем за місцем своєї реєстрації, спільне господарство з позивачем не веде, участь в утриманні будинку не приймає та її особистих речей в будинку за вказаною адресою немає, а тому в силу її формальної реєстрації у цьому будинку, Ѕ частина якого належить на праві приватної власності позивачу, вона створює перешкоди позивачу в користуванні належною їй частиною будинку та порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним їй нерухомим майном, як складовими частинами права власності, у зв`язку з чим, маються всі підстави для усунення власнику будинку перешкоди у здійсненні нею права власності, шляхом позбавлення відповідача права користування вказаним житловим приміщенням.

В свою чергу, рішення суду про усунення власнику будинку - позивачу ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права власності на вказану частину будинку шляхом позбавлення відповідача ОСОБА_2 права користування вказаним житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача за вказаною адресою.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це лише внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. При цьому, реєстрація місця проживання не пов`язана з будь-якими іншими правами особи.

Будучи зареєстрованою у будинку, який належить позивачу ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно вказаної частини будинку і, відповідно, будучи знятою з реєстрації в цього будинку, вона ніяких майнових прав не втрачає.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись п. 9 ч. 1, п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 10, 12, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Відділ реєстрації місця проживання у Індустріальному районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням із зняттям з реєстраційного обліку - задовольнити у повному обсязі.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) перешкоду у здійсненні нею права власності на будинок АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 права користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) за подання позовної заяви в розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Повне судове рішення складено 04.10.2019 року.

Суддя: А. К. Сітало