Справа № 606/2785/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовлі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотниківської сільської ради, третя особа Тербовлянське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на житло за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Золотниківської сільської ради, третя особа Тербовлянське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 та на 1/2 коридору, 1/2 кладовки та 1/2 сараю за адресою с. Золотники, вул. Шевченка, 7, Теребовлянського району за набувальною давністю.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що у 1981 році вона отримала як молодий спеціаліст у власність квартиру АДРЕСА_1, оскільки працювала на посаді ветеринарного фельдшера в колгоспі "Дніпро". Вказана квартира розташована у двоквартирному будинку по вул. Шевченка, 7 в с. Золотники. Протягом останніх тридцяти п"яти років вона добросовісно, безперервно, відкрито володіє та користується спірним житловим будинком, здійснює заходи щодо його утримання, збереження, а тому вважає, що набула право власності за набувальною давністю. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, попередньо подала до суду письмову заяву, у якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнав.

Представник Тербовлянське бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявився, хоча про час та місце був повідомлений в установленому законом порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 була заповнена трудова книжка 30.03.1976 року, професія ветфельдшер. У трудовій книжці здійснено запис 03.03.1981 року про прийнятя на роботу у колгосп "Дніпро". 21.01.1994 року здійснено запис про реорганізацію колгоспу "Дніпро" в селянську спілку "Дніпро".

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД №317627, 22.07.1978 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_5 зареєстрували шлюб у Сороківській сільській раді Бучацького району.

Як вбачається із довідки №2604 від 29.11.2018 року виданої виконкомом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району встановлено, що квартира АДРЕСА_1 в якій проживає ОСОБА_1 в 1981 році/весною/ була надана їй та членам її сімї ,як молодому спеціалісту колгоспу «Дніпро» Теребовлянського району Тернопільської області. З моменту реєстрації за вищевказаною адресою і по даний час ОСОБА_1 постійно проживає в даній квартирі, оплачує комунальні послуги. Колгосп «Дніпро» та його правонаступники ліквідовано 03 березня 2007 року. Інформацією щодо правовстановлюючих документів на вказане житло сільська рада не володіє.

Згідно акту обстеження житлово - побутових умов проживання ОСОБА_1 від 29.11.2018 року комісією встановлено що, ОСОБА_1 проживає та зареєстрована з 1981 року по даний час у квартирі АДРЕСА_1

Як вбачається з відповіді архівного відділу Теребовлянської РДА Тернопільської області від 01.08.2018 року, в документах (рішеннях сесій ради та рішеннях виконавчого комітету) Золотниківської сільської ради та в документах (протоколах засідань правління колгоспу та уповноважених членів колгоспу) колгоспу «Дніпро» с.Золотники за 1981 - 1988 роки відомостей про надання помешкання гр..ОСОБА_1 АДРЕСА_2 чи визнання права власності за вищевказамин майном немає.

Відповідно до довідки №2605 від 29.11.2018 року виданої виконкомом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району, квартира АДРЕСА_1, в якій проживає ОСОБА_1 на балансі Золотниківської сільської ради не перебуває.

Згідно довідки №2613 від 30.11.2018 року виданої виконкомом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району, квартира АДРЕСА_1 в якій проживає ОСОБА_1 складається: Коридор-4.60 кв.м, кухня-5.10 кв.м,житлова кімната-17.30 кв.м,житлова кімната- 11.80 кв.м,житлова кімната-9.40 кв.м. Окрім цього ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_6Г.,яка проживає в цьому ж будинку у квартирі 7/1 користується коридором площею 4.0 кв.м та кладовою 42.кв.м.

Відповідно до виписки з погосподарської книги на ОСОБА_1 №927 від 29.11.2018 року виданої виконкомом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району, господарство №300 за адресою вул. Шевченка,7/2, в с. Золотники, Теребовлянського району, список членів сім"ї ОСОБА_1, ОСОБА_7 ОСОБА_4, ОСОБА_8

У довідці виданій Теребовлянським управлінням з експлуатації газового господарства ПАТ по газопостачанню від 21.08.2018 року №185, вказано , що ОСОБА_1, жителька с. Золотники, вул. Шевченка, 7/2, Теребовлянського району дійсно користується природним газом з 24.03.2011 року.

У довідці виданій Теребовлянським районом електромереж ВАТ "Тернопільобленерго" ОСОБА_1, жителька с. Золотники, вул. Шевченка, 7/2, Теребовлянського району являється споживачем електроенергії з 26.07.2007 року, особовий рахунок - 310334.

Згідно архівної довідки виданої комунальною архівною установою "Районни Трудовий архів" №С231 від 06.08.2018 року , У документах архівного фонду колективного сільськогосподарського підприємства селянської спілки «Дніпро» с. Золотники Теребовлянського району, Тернопільської області у книгах обліку по оплаті праці за 1981-2002 роки є відомості щодо оплати праці гр. ОСОБА_1.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Згідно з вимогами ст.344ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, наступне:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344ЦК). (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦКУкраїни, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українипро те, що правиластатті 344 ЦК Українипро набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, щоЦК Українинабрав чинності з 1 січня 2004 року, положеннястатті 344 ЦК Українипоширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Відповідно до розяснень викладених у п.13 Постанови, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Як передбачено пунктом 14 Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).

Позивач достовірно довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користуються нерухомим майном на протязі більше 35 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не має, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Крім цього, предстваник відповідача позов визнав, про що подали письмові заяви.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 24 ч. 3Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково, шляхом визнання за ОСОБА_9 за набувальною давністю права власності на квартиру АДРЕСА_1, та на 1/2 сараю по вул. Шевченка,7, в с. Золотники, Теребовлянського району.

Таким чином, оскільки частки співвласників у спірній квартирі є ідеальними, то кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно, тобто право кожного із співвласників поширюється на спірний коридор та кладову, а не на певну його частину.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 коридору, та 1/2 кладовки за адресою с. Золотники, вул. Шевченка, 7, Теребовлянського району за набувальною давністю, і залишаються у спільному користуванні співвласників, до задоволення не підлягають, оскільки є коридор та кладовка, є приміщеннями загального користування, а тому не може бути виділене у користування лише одному співвласнику

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково, шляхом визнання за ОСОБА_9 за набувальною давністю права власності на квартиру АДРЕСА_1, та на 1/2 сараю по вул. Шевченка,7, в с. Золотники, Теребовлянського району.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 344 Цивільного кодексу України, суд,-

В ИР ІШ ИВ :

Позов ОСОБА_1 до Золотниківської сільської ради, третя особа Тербовлянське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на житло за набувальною давністю задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на квартиру АДРЕСА_3 та на 1/2 господарської будівлі - сараю, що розташований за адресою по вулиці Шевченка,7 в селі Золотники Теребовлянського району Тернопільської області.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка