КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/1534/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/10816/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Іванової І.В,, Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне підприємство «Київпастранс»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства «Київпастранс» Виконавчого органу Київської міської ради, подану через представника Юрко Ольгу Євгеніївну , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Даниленко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» Виконавчого органу Київської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

у січні 2018 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Київпастранс», у якому просив поновити його на посаді директора філії КП «Київпастранс» тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до наказу № 7-к від 26.01.2005 був призначений на посаду директора філії КП «Київпастранс» тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3. Наказом № 27-к від 15.01.2018 звільнений з посади директора філії КП «Київпастранс» тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 за появу на роботі в нетверезому стані на підставі п. 7 ст.40 КЗпП. Вказує, що причини його звільнення не відповідають дійсності, оскільки факт перебування його у нетверезому стані є надуманим та не підтверджується належними доказами, у стані алкогольного сп`яніння він не перебував. До того ж у день звільнення Київською міською клінічною лікарнею було відкрито лікарняний листок серії АДІ N 452724 від 25.01.2018.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.05.2019 позов задоволено. Визнано незаконним і скасовано наказ № 27-к від 15.01.2018 КП «Київпастранс» Виконавчого органу Київської міської ради про звільнення. ОСОБА_1 поновлено на посаді директора філії КП «Київпастранс» тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 з 16.01.2018. Стягнуто з КП «Київпастранс» Виконавчого органу Київської міської ради на користь ОСОБА_1 207 776,07 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16.01.2018 по 30.05.2019 та 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах платежів за один місяць в розмірі 7 033,32 грн допущено до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, КП «Київпастранс» через представника подалоапеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не взято до уваги, позивач знав про своє звільнення, перебував на робочому місці 15.01.2018 до 18:00 год, а вже після роботи оформив лікарняний листок. Ці обставини визнає сам позивач. Відтак на час звільнення позивач не перебував на лікарняному. Крім того, позивач такий лікарняний листок підприємству не надавав, та про його наявність відповідач дізнався лише під час розгляду справи. Судом не враховані покази свідків та документи на підтвердження перебування позивача в нетверезому стані на робочому місці. Вважає, що судом необґрунтовано задоволено вимогу щодо відшкодування моральної шкоди без жодного підтверджуючого доказу. Також судом не взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.07.2018 по справі 333/5649/16-ц, та правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16-ц.

У судовому засіданні представник відповідача Юрко О.Є. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач та його представник ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 65к від 01.08.1974 ОСОБА_1 прийнято на посаду інженера технолога виробничо-технічного відділу в тролейбусне депо № 3. Наказом № 7-к від 26.01.2005 ОСОБА_1 з 26.01.2005 призначений на посаду директора філії КП «Київпастранс» тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3.

Наказом № 27-к від 15.01.2018 ОСОБА_1 звільнено з посади директора філії КП «Київпастранс» тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 з 15.01.2018 за появу на роботі в нетверезому стані на підставі п. 7 ст.40 КЗпП.

Згідно з актом від 10.01.2018, складеним працівниками тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 в особі: заступника директора з експлуатації транспорту ОСОБА_4 , заступника директора з загальних питань ОСОБА_5 В . , головного економіста ОСОБА_7 , фельдшера передрейсового огляду водіїв ОСОБА_8 начальника відділу експлуатації транспорту ОСОБА_9 10.01.2018 о 15 год 30 хв. ОСОБА_1 знаходився на роботі в нетверезому стані, ознаками стану сп`яніння є невпевнена хода, незв`язна мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проведення освідчення на предмет алкогольного сп`яніння на приладі Алкофор-307 позивач відмовився.

11.01.2018 заступник директора з загальних питань тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 ОСОБА_10 подав доповідну записку, адресовану генеральному директору КП «Київпастранс» ОСОБА_11 про те, що 10.01.2018 о 15 год 30 хв директор тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 ОСОБА_1 знаходився на робочому місці в нетверезому стані.

11.01.2018 та 12.01.2018 складено акти про відмову ОСОБА_1 надати пояснення. Акти підписали виконуючий обов`язки директора з транспорту ОСОБА_12 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління правового та кадрового забезпечення Юрко О.Є. , заступник начальна відділу правового забезпечення ОСОБА_13

Отримавши доповідну записку виконуючий обов`язки директора з транспорту ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_1 з пропозицією з`явитися до дирекції КП «Київпастранс» для надання пояснень з приводу знаходження його на робочому місці в нетверезому стані, проте ОСОБА_1 до дирекції КП «Київпастранс» не з`явився.

Згідно з показами свідка ОСОБА_8 , яка працює фельдшером передрейсового огляду водіїв, 10.01.2018 близько 15 год 00 хв заступник директора з загальних питань ОСОБА_10 звернувся до неї з проханням зайти до кабінету директора тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 ОСОБА_1 та взяти з собою прилад Алкофор-307 повідомивши, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Коли вона увійшла до кабінету, окрім директора у кабінеті знаходились заступник директора з загальних питань ОСОБА_10 та директор з експлуатації транспорту ОСОБА_4 .. На пропозицію пройти освідчення на предмет алкогольного сп`яніння на приладі Алкофор-307 ОСОБА_1 відповів відмовою та вийшов з кабінету. Вказала, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах з ротової порожнини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що трудовий договір розірвано з позивачем з порушенням вимог трудового законодавства, а докази, надані відповідачем про перебування позивача на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння не відповідають правилам належності та допустимості.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 40 цього Кодексу трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

З наведеній у цій нормі підстави можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Звільнення за появу на роботі в стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння застосовується до працівника незалежно від того, чи притягався він раніше до дисциплінарної відповідальності та чи вживались до нього заходи громадського стягнення. Власник або уповноважений ним орган вправі звільнити працівника за цією підставою і при одноразовому порушенні трудової дисципліни, дотримуючись при цьому порядку і строків накладення дисциплінарних стягнень.

На підтвердження перебування позивача на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння відповідач надав акт від 10.01.2018 про перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, доповідну записку від 11.01.2018, акти від 11.01.2018 та 12.01.2018 про відмову ОСОБА_1 надати пояснення. Крім того, свідок ОСОБА_8 , яка працює фельдшером передрейсового огляду водіїв надала покази про те, що 10.01.2018 на пропозицію пройти освідчення на предмет алкогольного сп`яніння на приладі Алкофор-307 ОСОБА_1 відмовився та у останнього були ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах з ротової порожнини.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці обставини встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вказуючи на те, що надані відповідачем докази не є належними, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ці докази позивачем не спростовані.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та заступником директора з загальних питань ОСОБА_10 склалися неприязні стосунки, оскільки позивач звинуватив ОСОБА_10 у перевищенні останнім своїх повноважень та підписанні акта від 07.12.2017 виконання робіт по ремонту диспетчерської депо на завищену суму.

10.01.2018 ОСОБА_10 зайшовши до кабінету позивача звинуватив останнього у тому, що він перебуває на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння. Як вказав позивач у судовому засіданні він розгнівався та взявши ОСОБА_10 за одяг виштовхав того з кабінету.

Через деякий час до його кабінету зайшли заступник директора з експлуатації транспорту ОСОБА_4 , головний економіст ОСОБА_7 , фельдшер передрейсового огляду водіїв ОСОБА_8 , начальник відділу експлуатації транспорту ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та запропонували йому пройти освідчення на предмет алкогольного сп`яніння на приладі Алкофор-307. Від проходження освідчення він відмовився та вийшов з кабінету.

Вказані обставини, які визнані і самим позивачем, вказують на те, що позивач достеменно знав про те, що його звинувачують у перебуванні на роботі у стані алкогольного сп`яніння, проте від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Більше того, позивач залишив свій кабінет.

Вказуючи на те, що для нього, як керівника, було образливо виправдовуватися та проходити освідчення на предмет алкогольного сп`яніння на приладі Алкофор-307, позивач не зміг пояснити, чому в такому разі він не звернувся до будь - якого медичного закладу чи лабораторії з тим, щоб здати відповідні аналізи чи тести для підтвердження чи спростування факту перебування його у стані алкогольного сп`яніння. Надалі будь - яких пояснень позивач з приводу даного інциденту не надав.

Отримавши доповідну записку виконуючий обов`язки директора з транспорту ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_1 з пропозицією з`явитися до дирекції КП «Київпастранс» для надання пояснень, проте ОСОБА_1 до дирекції КП «Київпастранс» не з`явився.

11.01.2018 та 12.01.2018 складено акти про відмову ОСОБА_1 надати пояснення.

Відтак доводи позивача про те, що від нього ніхто не вимагав надати пояснень спростовуються встановленими у справі обставинами.

Суд першої інстанції послався на те, що оскільки позивач не є водієм, то фельдшер передрейсового огляду водіїв ОСОБА_8 , яка не має кваліфікації лікаря не могла б провести освідчення на предмет алкогольного сп`яніння на приладі Алкофор-307.

При цьому суд не звернув уваги на те, що позивач є директором філії КП «Київпастранс» тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 та у його підпорядкуванні перебувають, серед інших працівників, і водії, які кожного дня перед виїздом на маршрут проходять обстеження на предмет алкогольного сп`яніння на приладі Алкофор-307 та таке обстеження проводить фельдшер передрейсового огляду водіїв ОСОБА_8

Відтак сама по собі обставина, що позивач не є водієм, не може бути підставою для висновку про те, що фельдшер передрейсового огляду водіїв ОСОБА_8 не могла б за допомогою приладу Алкофор-307 провести освідчення на предмет алкогольного сп`яніння.

За вказаних обставин колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів про перебування позивача на роботі 10.01.2018 у стані алкогольного сп`яніння.

Протокол загальних зборів колективу ТРЕД № 3 від 15.01.2018 підтверджує факт доброго відношення окремих працівників до позивача та негативне ставлення до заступника директора з загальних питань ОСОБА_10 , проте даний протокол не спростовує факту перебування позивача на роботі 10.01.2018 у стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів також вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що на час звільнення позивач перебував на лікарняному листу.

Позивач у судовому засіданні підтвердив, що 15.01.2018 десь о 9 год 30 хв він уже був ознайомлений з наказом про своє звільнення, а десь о 12 год йому стало погано та була викликана швидка допомога.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Ні на час звільнення, ні на час ознайомлення з наказом про звільнення позивач не перебував на лікарняному листку, чого сам не заперечує, а тому висновки суду про те, що звільнення відбулося з порушенням ч. 3 ст. 40 КЗпП також є помилковими.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нового судового рішення про відмову в позові.

Колегія суддів звернула увагу на те, що позивач більше 40 років пропрацював у відповідача, 13 з яких на посаді директора філії КП «Київпастранс» тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо № 3 та не мав стягнень за порушення трудової дисципліни. Застосування до позивача такого виду стягнення як звільнення, на думку колегії суддів, є занадто суворим. Проте, суд може перевірити лише наявність чи відсутність підстав для застосування до працівника дисциплінарного стягнення. Визначення ж виду такого стягнення до компетенції суду не віднесено.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу комунального підприємства «Київпастранс» Виконавчого органу Київської міської ради задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» Виконавчого органу Київської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 02.10.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді І. В. Іванова

О. Ф. Мазурик