Справа № 346/372/19
Провадження № 2/346/860/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого-судді Веселова В.М.,

секретаря Максим'юк М.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був її дідо - ОСОБА_3, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності.

Станом на 01.07.1990 року в даному житловому будинку проживали: ОСОБА_3 - голова двору (його дідо), ОСОБА_4 (його баба) та ОСОБА_2 - їхній син (його батько). Оскільки на час ліквідації колгоспних дворів у господарстві проживали вказані особи, то кожному з них належить по 1/3 частині зазначеного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3. Дідусь за життя залишив заповіт, яким все своє майно заповів йому, ОСОБА_1.

З метою оформлення спадщини після смерті діда він звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову у зв'язку з тим, що право власності зареєстровано за померлим головою колгоспного двору, а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

В судове засідання позивач подав письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання подав письмове клопотання, в якому відмовився від своєї частки у спірному майні на користь позивача, позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи провести без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивача та відповідача, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

12.04.1967 року зареєстрували шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_5, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_1», що стверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 3 від 08.12.2017 року (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року народився ОСОБА_2, актовий запис № 21 від 12.04.1967 року, його батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.12.2017 року (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року народився позивач ОСОБА_1, його батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про право власності від 08.04.1987 року, виданого виконкомом Коломийської районної ради, в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с.13).

Згідно копії заповіту (дублікату, що має силу оригіналу), посвідченого секретарем Торговицької сільської ради 04.02.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 52 (дублікат посвідчено 04.11.2013 року за реєстровим № 178/06-01), ОСОБА_1 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на що законом він матиме право і земельний пай, заповів ОСОБА_1, який є позивачем по даній справі (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.6). ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.5).

Згідно копії довідки Торговицької сільської ради № 10/02-32/04 від 24.01.2019 року ОСОБА_3 належав житловий будинок та господарські споруди в АДРЕСА_1, тип двору селянський. Станом на 01.07.1990 року в спадковому будинку були зареєстровані: голова двору - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року; його дружина - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року; їхній син - ОСОБА_2. На момент смерті ОСОБА_3 у вказаному господарстві ніхто не був зареєстрованим та не проживав. ОСОБА_1 вступив у фактичне управління спадковим майном після смерті свого дідуся ОСОБА_3, взяв під охорону спадкове майно, здійснює догляд за будинком, обробляє земельну ділянку, сплачує всі необхідні платежі. Заповіт від імені померлого ОСОБА_3, посвідчений виконкомом Торговицької сільської ради 04.02.2003 року за реєстровим № 52, не змінювався і не скасовувався (а.с.32).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за заповітом, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до в.о. державного нотаріуса Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області Войташек І.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову у зв'язку з тим, що право власності на нерухоме майно зареєстровано за померлим головою колгоспного двору ОСОБА_3, нотаріус не має змоги встановити всіх співвласників зазначеного житлового будинку та їх частки у цьому майні (а.с. 33).

На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України: "У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду". Частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що: частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За таких обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Відповідач подав до суду письмове клопотання, в якому не заперечує щодо позовних вимог позивача і просить їх задовольнити.

Згідно даних технічного паспорту, в АДРЕСА_1 розташовані: житловий будинок «літ. А», літня кухня «літ. Б», літня кухня «літ. Ж», стодола «літ. В», стайня «літ. Г», стайня «літ. Д», навіс «літ. Е», навіс «літ. З», навіс «літ. К», вбиральня «літ. Л», криниця «№ 1», ворота «№ 2,4», огорожа «№ 3» (а.с. 14-16).

Згідно звіту про оцінку майна від 27.11.2018 року ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 80,5 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 становить 241 565,00 грн. (а.с.18-31).

За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та, керуючись ст.ст.197-200,206 ч.1,247 ч.2 ,239,263,264,265,268,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, жителем АДРЕСА_1, право власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 6 березня 2019 року.

Суддя Веселов В. М.