ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3549/19 Справа № 185/1007/18 Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов В.А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання бездіяльності банку щодо ненадання інформації споживачу банківських послуг незаконною та визнання несправедливими і недійсними умови кредитного договору, що обмежують права споживача банківських послуг на розірвання договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», в якому просив визнати бездіяльність банку щодо ненадання інформації споживачу банківських послуг при укладанні договору про надання споживчого кредиту, укладеного між сторонами, відносно не надання позивачу права на розірвання договору у разі збільшення його ціни порівняно з тією, що була узгоджена на момент укладення договору несправедливими і недійсними, розірвати договір та зобов`язати обидві сторони здійснити перерахунок за договором про надання кредиту з використанням курсу валют, який був фактично узгоджений ними на час укладення договору та прийняття зобов`язань /а.с.2-6/.

В обґрунтування позову посилався на те, що при укладанні договору між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про те, що при розрахунках буде використовуватись долар США за курсом 5,05 гривень. Банк не попередив про ризики при отриманні кредиту у валюті. В наслідок збільшенні курсу долару розмір отриманого кредиту у сумі 150 323,35 грн. збільшився до 863 243,00 грн. Вказаним було порушено Закон України «Про захист прав споживачів», яким передбачено, що умови договору мають відповідати принципам добросовісності, порушений дисбаланс договірних прав та обов`язків, що завдало шкоду споживачу. Вказане свідчить про порушення права споживача на одержання необхідної, достовірної своєчасної інформації про відповідну продукцію. Позивача письмово не повідомлено про валютні ризики. Після збільшення курсу долару позивач опинився не рівних умовах з відповідачем. Подальше виконання договору є несправедливим і не можливим, що є підставою для розірвання даного договору. Почилаючись на вказані обставини заявник просив задовольнити заявлені позовні вимоги.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року відмовлено у задоволені позовних вимог /а.с.43-44/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які заявник посилався у своїй позовній заяві /а.с.49-53/.

ПАТ «Укрсоцбанк» надало відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що вона є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 листопада 2007 року між сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 за умовами якого позивач отримав кредит у сумі 29 767,00 доларів США на строк до 01 листопада 2028 року. За користування кредитом позивач зобов`язаний сплачувати проценти у розмірі 11,9 % річних /а.с.8-13/.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що позивач зобов`язався повернути відповідачу 29 767,00 доларів США, що на момент укладення договору дорівнює 150 323 35 гривень, за курсом на момент укладення 1 долар США 5,05 гривень.

Проте, умовами договором не передбачено, що повернення кредитних коштів позичальником буде здійснюватись саме за курсом 1 долар США 5,05 гривень.

Зокрема, умовами кредитного договору передбачено повернення кредиту ануїтентними платежами відповідно до визначеного графіку платежів у розмірі 322 долари США, тобто умовами передбачено повернення кредиту саме у доларовому еквіваленті без визначення вказаної суми у гривневому еквіваленті.

Позивача було ознайомлено з графіком платежів та визначення сукупної власності кредиту.

Викладене свідчить про те, що за умовами договору позивач прийняв на себе зобов`язання повернути отримані 29 767,00 доларів США та плату за користування кредитом.

Підписання позивачем вказаного договору свідчить про те, що позивач погодився з умовами отримання кредиту.

Разом з цим, умовами договору передбачено, що його підписання позичальником свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Перед підписанням кредитного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, п.2 ст.11 ЗУ Про захист прав споживачів.

Згідно з частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 частини третьої статті 18 Закону України

«Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

Щодо посилань заявника у своєму позові та апеляційній скарзі на укладення оспорюваного договору в іноземній валюті, курс якої значно підвищився, що призвело до істотної зміни становища позичальника, колегія суддів доходить до таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане, оскільки незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавством не встановлена.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України.

Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку офіційного курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про курси іноземних валют станом на останню дату.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики не покладається на позикодавця, тобто таку відповідальність несе саме позичальник.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час укладення оспорюваного договору банком порушено Закон України «Про захист прав споживачів» спростовуються наведеним аналізом норм матеріального права та встановленими обставинами справи.

Рішення суду першої інстації є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на нормах закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров