_____ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД_____
Номер провадження 22-ц/819/160/19 Доповідач Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Базіль Л.В.,

судді: Склярської І.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Зварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу № 766/15307/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Тетієвська Тамара Василівна, ОСОБА_7 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на квартиру, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04.09.2018 року у складі судді Хайдарової І.О., дата складання повного рішення 07.09.2018 року

В С Т А Н О В И В:

08.09.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Тетієвська Тамара Василівна, ОСОБА_7 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на квартиру.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02.02.2017 року між ним та ОСОБА_4, від імені якого діяла ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання, у відповідності до п.1 вказаного Договору, він, як відчужувач передає у власність, а набувач ОСОБА_4 отримує у власність квартиру АДРЕСА_1, та взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати його утриманням довічно на умовах цього Договору.

Пунктом 7 Договору передбачено, що відповідач зобов'язується забезпечувати позивача грошовими ресурсами у розмірі 800,00 гривень на місяць, на які він буде самостійно себе забезпечувати харчуванням, одягом, лікарськими засобами. Грошове утримання, згідно п.8 Договору, буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладання Договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою: АДРЕСА_1, отримувач ОСОБА_3

Крім того, пунктом 7 Договору передбачений обов'язок набувача (ОСОБА_4.) щомісячно оплачувати житлові послуги за квартиру у строки, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені (набувачем чи відчужувачем).

Посилаючись на те, що за весь час існування цього Договору відповідач один раз здійснив переказ грошових коштів на його утримання і жодного разу не сплатив житлові послуги за квартиру, позивач просив розірвати договір довічного утримання, укладеного 02.02.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Тетієвською Т.В. за реєстровим №159 та визнати за ним право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04.09.2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на вказане судове рішення з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове рішення, відповідно до якого задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4, адвокат Кушнарьов Є.І. зазначає про безпідставність і необґрунтованість доводів апеляційної скарги у зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, його представників, адвокатів Лучко В.М., Матвієнко Н.А. на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, адвоката Кушнарьова Є.І., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновків про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про розірвання договору довічного утримання, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та безпідставності позовних вимог, внаслідок того, що основні умови договору виконуються та позивачем було неправильно обрано спосіб захисту.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов таких висновків без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України (у вказаній редакції), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Аналогічні положення закріпленні і в ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5 ЦПК України в редакції чинній на час розгляду справи судом.

Відповідно до вимог статті 1 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи в місцевому суді) завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 2 ЦПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року) зазначено, що метою цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст.12 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦК цивільні права особа здійснює у межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення.

Такий спосіб захисту цивільних прав може бути пов'язаний з необхідністю припинити існуючи договірні правовідносини у зв'язку з порушенням їх однією із сторін.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Судом встановлено, що 02.02.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_5 укладено договір довічного утримання, який зареєстровано в реєстрі за №85 (а.с.5).

Згідно з п.1 Договору ОСОБА_3 передає у власність, а набувач отримує у власність квартиру АДРЕСА_1 та взамін чого, ОСОБА_4 зобов'язався забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього Договору.

Згідно з п.7 договору довічного утримання ОСОБА_4 зобов'язався довічно утримувати ОСОБА_3, тобто забезпечувати грошовими ресурсами, на які він самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, також домовились, що утримання оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 800 (вісімсот) гривень на місяць, які будуть щомісячно виплачуватися відчужувачу, починаючи з моменту укладення договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом.

Крім вищезазначеної суми, відповідно до п.7 договору, набувач зобов'язаний щомісячно оплачувати житлові послуги за квартиру у строки, встановленні відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того з ким вони укладені. У разі неможливості самостійно оплатити набувачем житлово - комунальні послуги, він попереджає відчужувача не пізніше ніж за 10 календарних днів до строку сплати відповідних платежів та перераховує відчужувачу кошти на оплату комунальних послуг шляхом поштового переказу. До оплачуваних щомісячних витрат на комунальні послуги належать: послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, плата за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання ( в обсязі: гаряча вода до 4 куб.м, холодна вода до 4 куб.м.) та електроенергія в обсязі до 100 к Вт год, абонентська плата за телефон (крім міжнародних, міжміських розмов та розмов з абонентами мобільного зв'язку), оплата за радіоточку, за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата домофону.

Договором також передбачено, що сума грошового утримання підлягає індексації та нараховується щорічно у лютому місяці чергового року за попередній рік з урахуванням річного індексу інфляції споживчих цін. Несвоєчасна сплата індексації не є порушенням істотних умов договору (п. 8 договору).

У п. 9 договору сторони зазначили, що одноразове грошове утримання визначено за спільною згодою у розмірі 20 000 грн., які відчужувач отримав повністю від набувача перед підписанням цього договору.

До істотних умов цього договору сторони віднесли вчасну оплату щомісячних платежів і довічне право на проживання відчужувача в квартирі (п. 13 договору).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилається на те, що даний договір ОСОБА_4 не виконується належним чином, оскільки за весь час існування цього Договору відповідач один раз здійснив переказ грошових коштів на його утримання і жодного разу не сплатив житлові послуги за квартиру.

Пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч. 1 ст. 756 ЦК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в період з 01.02.2017 року по 31.01.2018 рік на ім'я ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1 значаться поштові перекази від відправника ОСОБА_4. Сума грошових переказів становить 1000,00 грн. Дані перекази повернуто за місцем приймання до ВПЗ Житомир -31 по закінченню терміну чинності (а.с.57,60).

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_4, адвокат Кушнарьов Є.І., сума грошових переказів складається із щомісячного грошового утримання в розмірі 800.00 грн та коштів на оплату комунальних послуг за квартиру в розмірі 200,00 грн.

Разом з тим, оплата комунальних послуг в такій сумі та в такий спосіб, здійснювалась відповідачем на власний розсуд, а не виходячи із умов укладеного між сторонами договору.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 з урахуванням умов п.7 договору, попереджував відчужувача (ОСОБА_3) про неможливість здійснити самостійно оплату отриманих позивачем комунальних послуг.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що вищенаведені обставини підтверджують той факт, що відповідач по справі неналежним чином виконує істотні умови договору, а саме оплата комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 не проводилась набувачем у спосіб, визначений п.7 укладеного між сторонами договору.

Договором довічного утримання було погоджено сторонами його умови, зокрема і те, що набувач зобов'язаний самостійно щомісячно оплачувати житлові послуги за квартиру. Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження виконання цих умов договору.

Твердження представника ОСОБА_4, адвоката Кушнарьова Є.І. на те, що орієнтовний розмір щомісячних витрат на житлово - комунальні послуги в розмірі 200,00 грн та спосіб їх оплати самим позивачем визначений ним у паспорті до договору довічного утримання (а.с.54), є неприйнятними, оскільки вказаний документ не є договором довічного утримання, в якому такі умови відсутні та який є обов'язковим до виконання.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не належно виконувались обов'язки за договором довічного утримання, що є підставою для його розірвання за рішенням суду та задоволення заявлених вимог позивача.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що розірвання договору довічного утримання не тягне для відповідача негативних наслідків, оскільки перераховані ним щомісячні кошти, позивачеві не виплачувалися, разова грошова виплата була повернута, тоді як позивач, враховуючи його вік (89 років), стан здоров'я (інвалід першої групи, який потребує сторонньої допомоги), уклавши договір довічного утримання мав законні сподівання на належну сторонню допомогу, яку потребує та яку очікував від набувача.

Оскільки ОСОБА_5 не є стороною оспорюваного договору довічного утримання, і не має обов'язків за цим договором, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вона не повинна відповідати за заявленими позовними вимогами, а тому у задоволенні позову до ОСОБА_5 слід відмовити.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про необгрунтованість і безпідставність заявлених позовних вимог та про обрання позивачем неправильного способу захисту, залишив поза увагою, що підставою звернення позивача до суду було саме неналежне виконання набувачем своїх обов'язків за договором довічного утримання.

Відповідно до ст.376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити частково.

За таких обставин, виходячи з вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 5336,25 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.755, 756 ЦК України, ст.ст.141, 367,374,376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04.09.2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Тетієвська Тамара Василівна, ОСОБА_7 про розірвання договору довічного утримання задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Тетієвською Т.В. за №158 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.02.2017 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В задоволені позовних вимог до ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 5336, 25 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Склярська

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Т.Г. Чорна

Повне судове рішення складено 25 лютого 2019 року

Головуючий Л.В. Базіль