Справа № 544/1157/19
Номер рядка звіту 48
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 жовтня 2019 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі

головуючого - судді Сайко О. О.,

за участю секретаря Костенко Т. В.,

розглянувши у підготовчому судовому засідання, в залі суду м. Пирятин, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 22 грудня 1990 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . У шлюбі у них народилися двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату взаємних почуттів, постійні сварки, непорозуміння. Це призвело до припинення шлюбних відносин, спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно у сторін немає. Сторони проживають окремо з червня 2009 року. Зазначає, що за таких обставин примирення з відповідачем неможливе, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд шлюб розірвати, судові витрати стягти з відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити в підготовчому судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, позовні вимоги визнає у повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення в підготовчому судовому засіданні, про що надала суду відповідну заяву.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 1990 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.8).

У шлюбі у них народилися двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7).

Сторони однією сім`єю не проживають десять років, миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли.

Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Спільне життя сторін не склалося через втрату взаємних почуттів, постійні сварки, непорозуміння. Подружжя припинили шлюбні відносини та тривалий час проживають окремо.

За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства, тому надалі є недоцільним.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідач не заявляла про відновлення їй дошлюбного прізвища - « Дюра », тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з позивачем.

Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 259, 263-265, 352 ЦПК України, ст. 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 22 грудня 1990 року у с. Арданово Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 29.

Дошлюбне прізвище відповідача ОСОБА_2 не відновлювати.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О. О. Сайко