КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/357/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року місто Київ

справа № 760/18365/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Оксюти Т.Г., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач звернувся до Солом'янського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на свою користь:

26362,25 грн. - в рахунок відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків;

1400 грн. - витрат на проведення експертної оцінки напівпричепа;

1762 грн. - судового збору.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 08 листопада 2017 року відповідача було прийнято до ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» на посаду водія автотранспортних засобів згідно наказу на роботу №ПЛ-0893051 від 07 листопада 2017 року.

Вказував, що з відповідачем у письмовій формі були укладені трудовий договір, договір про повну матеріальну відповідальність, відповідач також був ознайомлений з посадовими інструкціями водія автотранспортних засобів.

Зазначав, що 02 грудня 2017 року шляхом підписання актів приймання-передачі (отримання) позивачем були передані відповідачу транспортні засоби, які на праві власності належать ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ», а саме:

сідловий тягач марки Volvo FH 42T, д.н.з. НОМЕР_1;

напівпричіп марки Kogel SN 24, д.н.з. НОМЕР_2.

Посилався на те, що зазначені транспортні засоби були передані відповідачу в технічно справному стані.

Вказував, що 04 грудня 2017 року відповідача було направлено у службове відрядження на виконання завдання з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

28 грудня 2017 року в день повернення водія з відрядження, позивач дізнався, що напівпричіп марки Kogel SN 24, д.н.з. НОМЕР_2 має пошкодження, однак від надання будь-яких пояснень відповідач відмовився.

За результатами проведення огляду незалежним експертом було складено звіт №80/17 від 29 грудня 2017 року, згідно якого матеріальний збиток, завданий власнику напівпричепа марки Kogel SN 24, д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження складає 26362,25 грн.

Зазначав, що 10 січня 2018 року відповідача звільнено з роботи. Добровільно врегулювати ситуацію ОСОБА_1 відмовився.

Вважає, що оскільки відповідачем при виконанні своїх службових обов'язків роботодавцю ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» була завдана матеріальна шкода, а відтак останній повинен її відшкодувати у повному обсязі.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року позов ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обов'язків у сумі 26362,25 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не дотримався норм КЗпП України та не перевірив, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст.135-1 КЗпП може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Вказувала, що письмова угода про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, яка укладена між ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» та ОСОБА_1 08 листопада 2017 року має юридичну силу тільки в частині відповідальності останнього за збереження матеріальних цінностей (вантажу), що передаються йому підприємством для перевезення з покладенням на нього обов'язків експедитора. В той же час, в частині відповідальності працівника за збереження автомобіля, на якому він, як водій, здійснює перевезення вантажу, цей договір не має юридичної сили.

Зазначала, що при ухваленні рішення суд не врахував вимоги ст.132 КЗпП України, чим порушив ч.ч.1, 5 ст.263 ЦПК України.

Посилалася на те, що судом не було взято до уваги те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вини саме ОСОБА_1, а також не встановлено безпосередній причинний зв'язок між заподіянням шкоди та виною відповідача.

Від позивача ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, в якій останній вказував, що апеляційна скарга є необгрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ», суд першої інстанції мотивував своє рішення наявністю правових підстав, передбачених статтями 134, 135-1 КЗпП України для відшкодування шкоди відповідачем у повному обсязі, з вини якого та при виконанні яким своїх трудових обов'язків була заподіяна ця шкода, підприємству, з яким він перебував у трудових відносинах.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом (розпорядженням) №ПЛ-11070001-ПЛ-0893051ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» від 07 листопада 2017 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу з 08 листопада 2017 року на посаду водія автотранспортних засобів.

07 листопада 2017 року між ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» та відповідачем було укладено трудовий договір.

Згідно з п.4.4 вказаного договору у разі пошкодження транспортного засобу з вини працівника, останній зобов'язаний відновити його в найкоротший термін за свій рахунок.

07 листопада 2017 року між сторонами укладено договір про повну матеріальну відповідальність з водієм автотранспортних засобів, відповідно до умов якого працівник несе повну матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну закріпленому за працівником рухомого складу (п.2.1 договору).

07 листопада 2017 року відповідач також був ознайомлений з посадовою інструкцією водія автотранспортних засобів, про що свідчить його підпис на інструкції.

02 грудня 2017 року шляхом підписання актів приймання-передачі транспортного засобу (отримання) позивачем були передані відповідачу транспортні засоби, які на праві власності належать ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ», а саме:

сідловий тягач марки Volvo FH 42T, д.н.з. НОМЕР_1;

напівпричіп марки Kogel SN 24, д.н.з. НОМЕР_2.

Зазначені транспортні засоби були передані ОСОБА_1 в технічно справному стані, про що свідчать підписи відповідальної особи ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» та відповідача на вказаних актах.

Відповідно до наказу ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» №644 від 04 грудня 2017 року відповідача було направлено у службове відрядження до Німеччини на виконання завдання з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

Перед виїздом в рейс на транспортні засоби в обґрунтування законних підстав використання транспортних засобів відповідачем був оформлений подорожній лист №527391 від 04 грудня 2017 року.

В подорожньому листі зазначалось, що ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» передав, а відповідач отримав транспортні засоби в технічно справному стані, що підтверджується підписом ОСОБА_1 на подорожньому листі.

Перебування відповідача у відрядженні підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМR №527029, з якої вбачається, що в період з 05 грудня 2017 року по 12 грудня 2017 року водій здійснював міжнародне перевезення вантажу за маршрутом смт. Колесів - м. Дортмунд (Німеччина).

Як зазначено позивачем у позовній заяві, 28 грудня 2017 року в день повернення відповідача з відрядження, позивач дізнався, що напівпричіп марки Kogel SN 24, д.н.з. НОМЕР_2, має пошкодження, а саме: деформація борту центрального переднього лівого, пошкодження кронштейну борту центрального переднього лівого, пошкодження габаритного ліхтаря правого заднього, деформація борту центрального заднього правого, деформація борту заднього правого, деформація борту центрального переднього правого.

Від надання будь-яких пояснень щодо наявних пошкоджень напівпричіпа відповідач відмовився.

Згідно звіту №80/17 від 29 грудня 2017 року, виконаного ФОП ОСОБА_3 матеріальний збиток, завданий власникові напівпричепа Kogel SN 24, д.н.з. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 26362,25 грн.

10 січня 2018 року між відповідачем та ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» було припинено трудовий договір (контракт) на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується наказом №ПЛ-01100001 - ПЛ-0893051 від 10 січня 2018 року.

Добровільно врегулювати ситуацію відповідач відмовився.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом вказував, що відповідач, підписавши трудовий договір та договір про повну матеріальну відповідальність прийняв на себе обов'язки по зберіганню майна, а у разі його пошкодження - про повну матеріальну відповідальність.

Також зазначав, що відповідно до положень п.2 ст.134 КЗпП України відповідач повинен відшкодувати ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обов'язків у розмірі 26362,25 грн.

Відповідно до п.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Стаття 135-1 КЗпП України встановлює, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24.

У п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року №14 надано роз'яснення, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Відповідно до положень статті 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Так, відповідно до вищевказаного Переліку посад і робіт посада водія не належить до посад, з якими згідно з статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений такий договір.

Таким чином, ОСОБА_1 не належить до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП України може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність.

За таких обставин на відповідача і не може бути покладена повна матеріальна відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу, що закріплено в п.2 ч.1 ст. 134 КЗпП України.

Зазначених положень закону суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував.

Згідно з ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 4 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України установам, організаціям їх працівниками» за правилами статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Згідно зі статтею 130 КЗпП України не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов'язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов'язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою КМ України від 16 травня 1995 року №348) період, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно довідки ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» від 19 лютого 2019 року №ПЛ000000004 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за період роботи з 08 листопада 2017 року по 09 січня 2018 року становить 3013,48 грн.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з позивачем згідно з трудовим договором від 07 листопада 2017 року із встановленою заробітною платою, при виконанні своїх трудових обов'язків водій пошкодив майно товариства, а відтак колегія суддів вважає за необхідне визначити заподіяну з вини відповідача шкоду при виконанні трудових обов'язків у розмірі середньомісячного заробітку, що становить 3013,48 грн., оскільки відсутні правові підстави для її визначення у більшому розмірі ніж цей заробіток.

Доводи позивача про те, що майно відповідачу передавалося за разовими документами: актом приймання-передачі напівпричепа та за подорожнім листом вантажного автомобіля, а тому відповідач несе повну матеріальну відповідальність за ч.2 ст.134 КЗпП України колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Повна матеріальна відповідальність установлена п.2 ст.134 КЗпП України за майно та інші цінності, отримані працівником під звіт відповідно до довіреності чи іншого разового документа. Питання видачі довіреностей на одержання матеріальних цінностей, відпуску їх за довіреностями регулюються ст.ст.244, 245, 246 ЦК України, а також Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей. Під іншими разовими документами мають на увазі накладні або інші документи, передбачені чинними правилами документального забезпечення первинного бухгалтерського обліку.

Колегія суддів вважає, що передача відповідачу майна - автомобіля та напівпричепа за актом приймання-передачі напівпричепа та за подорожнім листом вантажного автомобіля не є передачею майна за разовими документами під звіт, за яке передбачена повна матеріальна відповідальність згідно з п.2 ст.134 КЗпП України, оскільки автомобіль та напівпричеп в даному випадку є засобом виробництва, який використовує працівник виконуючи свої безпосередні трудові обов'язки.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків у сумі 26362,25 грн. підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ».

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати у розмірі 201,40 грн., а з ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» на користь відповідача судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2340,86 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ», , місцезнаходження: місто Київ, вул. Симиренка, 36, шкоду завдану працівником під час виконання трудових обов'язків у розмірі 3013 грн. 48 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» судові витрати у розмірі 201 грн. 40 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» , місцезнаходження: місто Київ, вул. Симиренка, 36 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2340 грн. 86 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: