Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області під головуванням:

Судді: Іванова А.П.,

при секретарі: Бота О.І.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: Андращука П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірлявської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, третьої особи - державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Броді Катерини Степанівни про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Ірлявської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, третьої особи - державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори ГТУЮ у Закарпатській області Броді Катерини Степанівни про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0.60 га, яка зареєстрована за дворогосподарством за адресою АДРЕСА_1 та житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Позивач вказує на те, що у 1959 році ОСОБА_5 побудував житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 Закарпатської області. У дворогосподарстві за адресою АДРЕСА_2 проживали та були зареєстровані ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 - дружина, ОСОБА_5 - чоловік, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 - син, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 - син. Згідно довідки Ірлявської сільської ради № 571 від 24.11.2017 року будинковолодіння, яке раніше знаходилось за адресою АДРЕСА_2 після перейменування вулиць вважається таким, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_8, після його смерті фактично прийняли спадщину, проживаючи в спірному будинку, його дружина ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Після смерті останнього спадкодавця - ОСОБА_7 - відкрилася спадщина на належне йому майно: земельна ділянку площею 0.60 га, яка зареєстрована за дворогосподарством за адресою АДРЕСА_1; житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_5, ОСОБА_7, заповіту в Ірлявській сільській раді не посвідчували. ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою АДРЕСА_1. Більше за цією адресою зареєстровано нікого не було і ніхто не проживав (мається на увазі інший син -ОСОБА_7).

ОСОБА_1 є племінником померлого ОСОБА_7 і тому являється спадкоємцем четвертої черги після його смерті.

З метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є його дідом та бабою, а ОСОБА_4 його дядько, інші спадкоємці відсутні, однак йому було відмовлено у зв'язку із відсутністю оригіналів державних актів на землю та правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Спадкодавець ОСОБА_4 за життя право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 не зареєстрував. Рішенням 10 сесії 22 скликання Ірлявської сільської ради від 03.09.1997 року земельна ділянка площею 0.60 га., зареєстрована за дворогосподарством за адресою АДРЕСА_1 передана безоплатно у приватну власність ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7. Останній за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки однак не оформив державний акт на землю.

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя дійсно постійно користувався, проживав та фактично був власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, який він успадкував після смерті батька ОСОБА_5, однак правовстановлюючі документи не оформив та був власником земельної ділянки розміром 0,60 га., яка зареєстрована за цим же дворогосподарством, однак державний акт на землю не виготовив, а він належним чином прийняв спадщину, інших спадкоємців немає, однак не може оформити на неї право власності через відсутність правовстановлюючих документів, просить суд позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Андращук П.А. підтримали позовні вимоги та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач представник Ірлявської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області в судове засідання не з'явився, однак надали суду письмову заяву, згідно якої просить суд, розглянути справу у відсутності їх представника. Ірлявська сільська рада не має претензій щодо оформлення права власності в порядку спадкування за ОСОБА_1

Третя особа - державний нотаріус Ужгородської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Броді К.С. в судове засідання не з'явилася, однак надала суду письмову заяву, згідно якої просить суд провести розгляд справи без їх участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, перевіривши доводи позовної заяви та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що у дворогосподарстві за адресою АДРЕСА_2 проживали та були зареєстровані ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_5 - чоловік, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_7 - син, що стверджується довідкою № 562 від 24.11.2017 року, виданою Ірлявською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 батьками ОСОБА_1 записані ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_2 видно, що ОСОБА_10 одружилась з ОСОБА_11 та прийняла прізвище «ОСОБА_10».

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 видно, що батьками ОСОБА_10 є ОСОБА_12 та ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_4 видно, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 одружились 27.11.1942 року.

З пояснень позивача ОСОБА_1 даних в судовому засіданні стверджено, що померлі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є його дідом та бабою.

Згідно довідки Ірлявської сільської ради № 571 від 24.11.2017 року будинковолодіння, яке раніше знаходилось за адресою АДРЕСА_2 після перейменування вулиць вважається таким, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

В книзі реєстрації актів про смерть за номером 14 було внесено актовий запис про смерть ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8, що стверджується свідоцтвом про смерть.

В книзі реєстрації актів про смерть за номером 15 було внесено актовий запис про смерть ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6, що стверджується свідоцтвом про смерть.

В книзі реєстрації актів про смерть за номером 50 було внесено актовий запис про смерть ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_9, що стверджується свідоцтвом про смерть.

В книзі реєстрації актів про смерть за номером 12 було внесено актовий запис про смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7, що стверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті останнього спадкодавця - ОСОБА_7 - відкрилася спадщина на належне йому майно: земельна ділянку площею 0.60 га, яка зареєстрована за дворогосподарством за адресою АДРЕСА_1 та житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Ірлявської сільської ради Ужгородського району № 563 від 24.11.2017 року ОСОБА_5 заповіт в сільській раді не посвідчував.

Відповідно до довідки Ірлявської сільської ради Ужгородського району № 566 від 24.11.2017 року ОСОБА_7 заповіт в сільській раді не посвідчував.

Згідно довідок Ірлявської сільської ради №377 від 01.09.2017 року та № 568 від 24.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою АДРЕСА_1. Більше за цією адресою зареєстровано нікого не було і ніхто не проживав (мається на увазі інший син - ОСОБА_7).

Судом встановлено, що з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є його дідом та бабою, а ОСОБА_4 рідним дядьком, інші спадкоємці відсутні. За наслідками звернення була заведена спадкова справа, занесена до спадкового реєстру за № 62073478, відповідно до якої спадкодавцем являється ОСОБА_4.

У зв'язку із відсутністю оригіналів державних актів на землю та правовстановлюючих документів на житловий будинок нотаріусом було відмовлено у видачі даного свідоцтва. Зокрема, відповідно до листа державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори Броді К.С. №180 від 19.03.2018 року через те, що відсутні документи, що посвідчують право власності на житловий будинок та відсутній державний акт на земельну ділянку було рекомендовано для вирішення цього питання звернутись до суду для визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно виписки з по господарської книги Ірлявської сільської ради № 538 від 13.11.2017 року встановлено, що за ОСОБА_14, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у погосподарському обліку закріплений особовий рахунок НОМЕР_5 по селу Андріївна та закінчений будівництвом будинок в 1959 році за адресою: АДРЕСА_1, Закарпатської області, загальна площа - 56 кв.м., житлова - 31кв.м.

Відповідно до будинкової книги в додатку станом на час смерті останнього з спадкодавців зареєстрованими та такими, що фактично проживали у вказаному будинку залишались двоє: ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Спадкодавець - ОСОБА_4 за життя право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 не оформив. Відповідно відомості, щодо цього будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно роз'яснень ВССУ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Таким законодавчим актом, зокрема, є Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року.

В свою чергу погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на будинок в порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що первісним власником спірного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_12 (ОСОБА_15), який в подальшому був успадкований його Сином ОСОБА_4.

Крім цього, згідно довідки Ірлявської сільської ради №539 від 13.11.2017 року вбачається, що рішенням 10 сесії 22 скликання Ірлявської сільської ради від 03.09.1997 року земельна ділянка площею 0.60 га., зареєстрована за дворогосподарством за адресою АДРЕСА_1 передана безоплатно у приватну власність ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7. Останній за життя не розпочав процедуру приватизації земельної ділянки та відповідно не оформив державний акт на землю.

Згідно ст. 328 ЦК України - громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Із ст. 1218 ЦК України слідує, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцеві на загальних підставах.

30.05.2008 року Пленум Верховного суду України прийняв постанову №7 «Про судову практику у справах про спадкування», а 16.05.2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ видав лист за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до яких згідно пунктів 4.15 та 4.20 Наказу Мін'юсту від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації (в тому числі і на земельну), проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином необхідною умовою для видачі свідоцтва про право на спадщину є наявність правильно оформленого та належним чином зареєстрованого оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно, інформація в якому відповідає фактичному об'єкту нерухомого майна. Якщо ж існують будь-які проблеми з документами чи інші обставини, які унеможливлюють видачу нотаріусом свідоцтва на спадщину, спадкоємцеві після відмови нотаріуса єдиним шляхом оформлення спадкових прав залишається звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрація прав на нього не була обов'язковою, а відтак виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації.

Крім того, порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя дійсно постійно користувався, проживав та фактично був власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, однак правовстановлюючі документи не оформив та був власником земельної ділянки розміром 0,60 га., яка зареєстрована за цим же дворогосподарством, однак державний акт на землю не виготовив.

З огляду на викладене в суді доведено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4, оскільки він являється його племінником, прийняв спадщину, подавши заяву про намір прийняти спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_7, тому є всі підстави для визнання за ним права власності на спірний житловий будинок та земельну ділянку, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7, тому позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 331, ч. 1 ст. 347 , 392, 1216, 1217, 1223, 1268-1270 ЦК України, Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", ст.ст.4,19,258,263,264,265,268,280-282,289 ЦПК України

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Ірлявської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, третьої особи - державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори ГТУЮ у Закарпатській області Броді Катерини Степанівни про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, на земельну ділянку площею 0.60 га., яка рішенням 10 сесії 22 скликання Ірлявської сільської ради від 03.09.1997 року, була передана безоплатно у приватну власність ОСОБА_4 та зареєстрована за дворогосподарством за адресою АДРЕСА_1, Закарпатської області.

Для державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0.60 га., розташовану за адресою АДРЕСА_1, Закарпатської області дозволити ОСОБА_1 виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, на житловий будинок 1959 року побудови, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Закарпатської області, загальною площею - 56 кв.м., житловою - 31 кв.м., кількість кімнат - 2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов