Справа № 727/6884/18
Провадження № 2/727/265/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м.Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (місце проживання: 58004 м.Чернівці вул.Каховська, 2 «А») до ОСОБА_3 (місце проживання: 58023 м.Чернівці вул.Авангардна, 45/18), ОСОБА_4 (місце проживання: 58004 м.Чернівці вул.Каховська, 2 «А») про визнання права власності на спадкове майно,- ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що він перебував у шлюбі з громадянкою ОСОБА_5 з 1981 року по день її смерті 30.09.2016 року, після смерті якої відкрилася спадщина на майно, що їй належало, зокрема: частина трикімнатного житлового будинку літ.Б загальною площею 64,30 кв.м, сарай літ.В, вбиральня літ.Г, гараж літ.Д, криниця літ.К, огорожа №1-2, що розташовані за адресою м.Чернівці вул.Каховська, 2 «А» та двокімнатна квартира №18 загальною площею 38,20 кв.м., в тому числі житлова площа 21,40 кв.м в будинку №45 по вул.Авангардній в м.Чернівці. Він як спакоємець за законом, прийняв спадщину. Крім нього, спадкоємцями за законом також є його та спадкодавця діти, які прийняли спадщину. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом він не може, оскільки Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою йому було відмовлено постановами від 19.01.2018 року та від 21.05.2018 року у звязку з невизначеністю часток у спільній сумісній власності та відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на норми законодавства, просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надавши право представляти його інтереси представнику ОСОБА_6, який в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду поступила заява в якій останній просив справу розглянути у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4в судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, подали відзив на позовну заяву відповідно до якого просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважають зазначений позов подано передчасно (а.с.36) та 28.01.2019 року подали до суду заяву, відповідно до якої не заперечували проти визнання судом права власності за позивачем ОСОБА_2 4/18 частини будинковолодіння та 1/3 частини двокімнатної квартири, просили справу розглянути в їх відсутність.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач ОСОБА_2 народився 25.11.1957 року в м.Чернівці, у відповідності до паспорта громадянина України (а.с.22).

Позивач ОСОБА_2 перебував у шлюбі з громадянкою ОСОБА_5, який було зареєстровано 17.09.1981 року, за актовим записом №1730 (а.с.6), яка 30.09.2016 року померла, згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-МИ №165739.

Після смерті ОСОБА_5, відкрилася спадщина на майно, що їй належало, зокрема: частина трикімнатного житлового будинку літ.Б загальною площею 64,30 кв.м, сарай літ.В, вбиральня літ.Г, гараж літ.Д, криниця літ.К, огорожа №1-2, що розташовані за адресою м.Чернівці вул.Каховська, 2 «А» (а.с.11), що також підтверджується копією технічного паспорта (а.с.12-13), копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.14).

Ринкова вартість обєкта оцінки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в м.Чернівці по вул.Каховська, 2 «А» станом на 27.06.2018 року становить 417564,00 грн. без врахування ПДВ. (а.с.17)

Крім того, після смерті ОСОБА_5, відкрилася спадщина на майно, що їй належала- двокімнатна квартира №18 загальною площею 38,20 кв.м., в тому числі житлова площа 21,40 кв.м в будинку №45 по вул. Авангардній в м.Чернівці, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (а.с.15-16), копією договору дарування квартири (а.с.38), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.39).

Ринкова вартість обєкта оцінки квартири АДРЕСА_1 станом на 27.06.2018 року становить 400794,00 грн. без врахування ПДВ, проведений субєктом оціночної діяльності ОСОБА_8 (а.с.18).

У відповідності до копії матеріалів спадкової справи №654/2016 до майна померлої 30.09.2016 року ОСОБА_5, оглянутої та дослідженої в судовому засіданні, державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори постановою від 19.01.2018 року відмовлено спадкоємцям за законом позивачу ОСОБА_2, відповідачу ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, який розташований за адресою м.Чернівці вул.Каховська, 2 «А», що належала ОСОБА_5, яка померла 30.09.2016 року, у звязку з тим, що спадкоємці не подали державній нотаріальній конторі документів про державну реєстрацію прав власності на житловий будинок, який успадковується, а також між співвласниками не визначені (не виділені) їхні частки у спільній сумісній власності на житловий будинок та які є необхідними для вчинення нотаріальної дії (а.с.68).

Також, державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори постановою від 21.05.2018 року відмовлено спадкоємцю за законом позивачу ОСОБА_2, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5, яка померла 30.09.2016 року, у звязку з тим, що спадкоємиць не надав документи про належність цього спадкового нерухомого майна спадкодавцю, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії (а.с.71).

Статтею 16 ч.2 п.1ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Крім того, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, згідно ст. 1220 ч.1 ЦК України.

У відповідності до ст. 1216 ч. 1 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1221 ЦК України, визначено місце відкриття спадщини за останнім місцем проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім того, за загальними правилами спадкоємці ділять між собою майно, яке на момент смерті спадкодавця перебувало у його власності. Тобто, безпосередньо те майно, яке зареєстроване за померлим.

Якщо майно було зареєстроване за одним із подружжя, то фактично спадкоємці мають право на спадкування частки померлого у такому майні.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Порядок спадкування частки померлого у спільній власності з іншими особами визначений Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

З Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року вбачається, що поділ частки померлого у спільному сумісному майні можливий лише за умови наявності згоди іншого з подружжя. Будь-якої іншої процедури дана інструкція не передбачає. В свою чергу норма Цивільного кодексу України, яка регулює дане питання, особливо нічого не зазначає, окрім того, як правило спадкоємців на частку у спільному сумісному майні (ст. 1226 ЦК України).

Також, перш ніж звертатись до суду з позовом про визнання прав спадкоємця на частину майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, спадкоємець зобовязаний звернутись з письмовою заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва на частку майна у спільній сумісній власності та отримати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Саме такою постановою нотаріуса буде підтверджено, що право позивача, в даному випадку позивача ОСОБА_2, порушено і потребує захисту.

У відповідності до розяснень, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності, тобто, після отримання від нотаріуса постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва на частку у спільному сумісному майні спадкоємець може звернутись до суду і просити визначити частку померлого у спільній сумісній власності та відповідно визначити свою частку в такому майні.

Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину (п.3.1. Інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 ).

В правовій позиції у справі № 6-1203цс15 від 16 вересня 2015 року Верховний Суд зазначив наступне. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При визначенні обсягу спадкового майна, що належало спадкодавцю ОСОБА_5 та враховуючи рівність часток учасників спільної власності на будинок, а також з рівності часток подружжя у праві їх спільної власності на 1/3 частину будинку, до спадкового майна буде належати 1/2 від 1/3 частини житлового будинку або 1/6 частина будинку. Інша 1/2 від 1/3 або 1/6 частини житлового будинку належить позивачу як частка в спільній власності подружжя.

У відповідності до ст.1267 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст.370 ч.ч.1-2 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. Вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Таким чином, позивачу, як спадкоємцеві за законом, який прийняв спадщину разом із спадкоємцями - відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5, - належить 1/3 від 1/6 частини будинку або 1/18 частина будинку, а як учаснику спільної власності подружжя належить 1/6 (або 3/18) частини житлового будинку, тобто позивачу ОСОБА_2 належить 4/18 (1/18 + 3/18) частини житлового будинку.

Оскільки право власності на двокімнатну квартиру №18 на вул.Авангардній, 45 м.Чернівці загальною площею 38,20 кв.м, житловою площею 21,40 кв.м виникло у спадкодавця ОСОБА_5 внаслідок отримання цієї квартири в дар згідно з договором дарування від 13.04.2010 р., тому зазначена квартира не відноситься до обєктів спільного майна подружжя та за життя ОСОБА_5 належала їй в цілому на праві особистої власності. Відтак, спадкоємцю ОСОБА_2 належить 1/3 частина зазначеної квартири, спадкоємцями не укладалось письмових угод щодо зміни розміру часток у спадщині когось із них.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з'ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 370, 372, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1226, 1261, 1267, 1268, 1297 ЦК України; ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешканцем 58004 м.Чернівці вул.Каховська, 2 «А» на 4/18 частин будинковолодіння по вул.Каховська, 2 «А» в м.Чернівці, що складається з трикімнатного житлового будинку літ.Б загальною площею 64,30 кв.м., житловою площею 44,40 кв.м.; сараю літ.В.; вбиральні літ.Г; гаражу літ.Д; криниці літ.К; огорожі №1-2 та 1/3 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 38,20 кв.м, житловою площею 21,40 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.01.2019 року.

Суддя Слободян Г.М.