Справа №333/1098/18
Провадження №2/333/88/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

свідка ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1, 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 16 А, кв. 12

до відповідача: ОСОБА_5, 69104, АДРЕСА_1

про визнання квартири спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частку квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_5 про визнання квартири спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частку квартири. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі в період з 19.11.2005 року по 23.11.2017 року. Від шлюбу сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час спільного проживання у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 23.09.2011 року на сумісні кошти придбали квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За згодою позивача, питаннями оформлення необхідних документів для придбання зазначеної квартири займалась відповідач, у звязку з чим на її імя було оформлено право власності на спірне житло. Оскільки після розірвання шлюбу ОСОБА_5 у добровільному порядку розподілити спірну квартиру не бажає, чим порушує права ОСОБА_1 на користування та розпорядження на власний розсуд своєю часткою квартири, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В підготовчому засіданні судом задоволено клопотання позивача від 14.08.2018 року та долучено до матеріалів справи довідку від 08.06.2018 року №107, виданої начальником відділу кадрів КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» Департаменту охорони здоровя ЗМР, довідку від 06.06.2018 року №377, виданої начальником ВК КУ «Запорізької станції екстреної (швидкої) медичної допомоги» ЗОР, копію трудової книжки ОСОБА_1 від 09.03.1977 року серії АС №032984, довідки про доходи ОСОБА_1 від 11.06.2018 року №№288, 289, 290. В підготовчому засіданні 05.11.2018 року задоволено клопотання позивача від 25.09.2018 року про виклик та допит свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Ухвалою від 05.11.2018 року судом задоволено клопотання представника відповідача про витребування у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 належним чином завірену копію договору купівлі- продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 від 06.05.2009 року № 432, а також заяви ОСОБА_1 щодо визнання факту придбання квартири за особисті кошти ОСОБА_5, яку він робив при посвідченні договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 від 06.05.2009 року № 432. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у заяві, просили суд їх задовольнити. Відповідач та її представник позовні вимоги визнали в частині визнання за ОСОБА_1 15/100 часток спірної квартири. У задоволенні іншої частини вимог просили суд відмовити. Допитана у якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 на час купівлі спірної квартири працював за основним місцем роботи та мав додаткові доходи, отримані від підробіток. Позивач та ОСОБА_5 відкладали кошти для придбання квартири. Сторони у справі придбали спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за спільні кошти, а не лише за кошти отримані відповідачем від продажу її власності. Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2). Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч. 1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2). Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 19.11.2005 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №012455, актовий запис №830 (а.с. 9). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2017 року у цивільній справі №333/5398/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано. Зазначене рішення набуло законної сили - 05.12.2017 року (а.с. 11). Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2009 р. ОСОБА_5 (відповідач у справі) набула у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу квартири від 06.05.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №432 (а.с. 111). При цьому, як свідчить зміст нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_1 від 06.05.2009 року, останній повідомляє, що купівля ОСОБА_5 вказаної вище квартири, за ціну та на умовах йому (ОСОБА_1Л.) відомих, відбувається за власні кошти ОСОБА_5 Також, вказаною заявою ОСОБА_1 заявляє, що правочин відповідає інтересам сім`ї та погоджується з тим, що умови договору купівлі-продажу визначались ОСОБА_5 самостійно. Крім того, судом встановлено, що 23.09.2011 р. між ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_9 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого (п.п. 1.1., 2.1. договору) Продавець передала у власність Покупця однокімнатну квартиру № 50, що знаходиться в будинку № 25 по вул. Комарова в місті Запоріжжі, житловою площею 15,0 кв.м., загальною площею 29,63 кв.м., а Покупець зобовязався прийняти цю квартиру і сплатити за неї грошову суму в розмірі 179 325 грн. Вказаний вище договір купівлі-продажу квартири від 23.09.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 874 (а.с. 51-52). Також, 23.09.2011 року ОСОБА_5 за 256 000 грн. придбала у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за № 9373 (а.с. 53-54). Право власності ОСОБА_5 на зазначену вище квартиру підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 27.09.2011 року № 31440984 (а.с. 27) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2018 року №112101693 (а.с. 13).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що на день придбання ОСОБА_5 спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1, позивач був офіційно працевлаштований та отримував стабільний дохід, що підтверджується довідкою від 08.06.2018 року №107 (а.с. 63), довідкою від 06.06.2018 року №377 (а.с. 64), копією трудової книжки від 09.03.1998 року серії АС №032984 (а.с. 65-67), довідками про доходи від 11.06.2018 року №№288, 289, 290 (а.с. 68-70). Отже, враховуючи, що спірна квартира була придбана ОСОБА_5 під час шлюбу з ОСОБА_1, тобто є спільною сумісною власністю подружжя, позивач вважає, що частки майна сторін є рівними, а тому підлягають поділу порівну між сторонами.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, судом при розгляді справи по суті спору враховано, що договір купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_3 укладено ОСОБА_5 в день відчуження останньою за 179 325 грн. квартири за адресою: АДРЕСА_2, яка, як встановлено вище судом, належала відповідачу на праві особистої приватної власності.

Таким чином, суд вважає, що матеріалами справи підтверджено, що сума особистих грошових коштів в розмірі 179 325 грн. була внесена ОСОБА_5 в суму 256 000 грн., тобто в рахунок вартості придбаної за договором купівлі-продажу від 23.09.2011 р. квартири за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума спільних коштів подружжя, внесених на придбання спірної квартири становила 76 675 грн. (76 675 грн. = 256 000 грн. (вартість квартири АДРЕСА_4) - 179 325 грн. (вартість проданою ОСОБА_5 квартири за адресою: АДРЕСА_2).

У звязку з чим, частка позивача у придбанні квартири за адресою: АДРЕСА_1, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 СК України, складає 38 337 грн. (38 337 грн. = 76 675 грн. : 2).

Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять та позивачем в ході розгляду справи не надано.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині визнання квартири спільною сумісною власністю та поділу спільного майна подружжя підлягають задоволенню. При цьому, вимоги позивача про визнання права власності задовольняються судом частково, а саме: судом визнається за ОСОБА_1 право власності на 15/100 частки квартири, що знаходиться за адресою: 69104, АДРЕСА_1 та визнається за ОСОБА_5 право власності на 85/100 частки вказаної квартири. У задоволенні іншої частини вимог судом відмовляється через недоведеність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 214,17 грн. покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати квартиру за адресою: 69104, АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя, припинивши право власності ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на зазначену квартиру.

Поділити спільне майно подружжя - квартиру, що знаходиться за адресою: 69104, АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 15/100 частки квартири, що знаходиться за адресою: 69104, АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 85/100 частки квартири, що знаходиться за адресою: 69104, АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована та проживає за адресою: 69104, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований та проживає за адресою: 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 16 А, кв. 12, РНОКПП: НОМЕР_2) - 214 (двісті чотирнадцять) грн. 17 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 04.03.2019 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова