РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Яковець К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши по суті у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, приходить до такого.

Позиція позивача.

Позивач 25 червня 2019 року звернулася до суду з цим позовом, в якому просила в рахунок погашення заборгованості відповідача за договором позики в сумі 70000 грн звернути стягнення на предмет застави - належний йому автомобіль Volkswagen моделі Passat - шляхом передачі їй цього автомобіля для подальшої реєстрації. Позов обгрунтовано невиконанням відповідачем умов договору позики та звернення стягнення у зв`язку з цим на предмет застави - належний йому автомобіль. На підтвердження цих обставин позивач надала ксерокопії договору застави та договору позики. У судовому засіданні позов підтримує і просить його задовольнити. Пояснює, що до сьогоднішнього дня відповідачем борг не повернуто. Знає про пошкодження автомобіля. Разом з цим просить передати його їй для подальшої реєстрації.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позов не надав. У судовому засіданні позов визнає повністю. Пояснює, що дійсно позичив у позивача 70000 грн. Коштів на повернення він не має і сьогодні, тому не заперечує, щоб позивачеві передати належний йому автомобіль Volkswagen моделі Passat, який в терперішній час пошкоджений внаслідок підпалу, в рахунок погашення боргу.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин.

Справа передана до провадження судді 25 червня 2019 року, що видно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.13).

Ухвалою від 10 липня 2019 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.16).

Сторони подали заяви 12 вересня 2019 року про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутність (а.с.21-22).

Підготовче провадження закрите увхалою суду від 12 вересня 2019 року та призначена справа до судового розгляду (а.с.24).

Досліджуючи факти та питання права, що лежать в основі спору, суд встановив, що 3 квітня 2018 року між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким позикодавець ОСОБА_1 передала позичальнику ОСОБА_2 гроші в сумі 70000 грн, які той зобов`язався повністю повернути до 3 травня 2018 року. Договір укладений за згодою чоловіка позикодавця та дружини позичальника. Гроші передані до підписання договору. Цей факт підтверджується ксерокопією вказаного договору (а.с.9).

З метою забезпечення виконання зобов`язання про повернення суми позики у вказаному розмірі сторонами в той же день 3 квітня 2018 року був укладений договір застави, згідно з яким заставодавець ОСОБА_2 передає в заставу заставодержателю ОСОБА_1 легковий автомобіль Volkswagen моделі Passat, тип загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, колір чорний, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований Центром 0541 09 червня 2017 року, вартістю 269233 грн в рахунок забезпечення виконання зобо`язання ОСОБА_2 щодо повернення боргу в сумі 70000 грн. Договір укладений також за згодою чоловіка заставодержателя та дружини заставодавця. Цей факт підтверджується ксерокопією вказаного договору (а.с.6-8).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також визнані відповідачем.

Надані позивачем всі докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений позивачем, відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову.

Юридична кваліфікація встановлених обставин.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1047 цього ж Кодексу визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Укладення сторонами договору позики на суму 70000 грн, підтверджене ксерокопією цього договору, свідчить про укладення конкретного договору, спрямованого на встановлення цивільних прав і обов`язків, та розуміння відповідачем своїх зобов`язань.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено у судовому засіданні, і цей факт не оспорюється відповідачем, що він не виконав своїх зобов`язань по поверненю позивачеві боргу у визначений договором строк.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою статті 576 цього ж Кодексу визначено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Зміст укладеного між сторонами договору застави автомобіля як забезпечення зобов`язання відповідача на суму 70000 грн, підтверджене ксерокопією цього договору, відповідає вимогам частини першої статті 584 ЦК України, і знову ж таки свідчить про укладення конкретного договору, спрямованого на встановлення цивільних прав і обов`язків, та розуміння відповідачем своїх зобов`язань, а також наслідків невиконання умов договору, що забезпечується.

Оскільки відповідачем не виконані свої зобов`язання щодо повернення боргу позивачеві, вона цілком підставно звернулася до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до частини першої статті 590 цього ж Кодексу звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Висновки суду.

Отже суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні; відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права ухвалює рішення про задоволення позову, яке відповідає завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України щодо справедливого, неупередженого і своєчасного вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в сумі 768,40 грн, що підтверджуєтсья відповідною квитанцією (а.с.1).

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у вказаному розмірі.

Керуючись статтями 572, 576, 584, 589, 590, 1046, 1049 ЦК України, статтями 77, 78, 79, 80, 89, 141 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити повністю.

В рахунок погашення заборгованості на користь ОСОБА_1 за договором позики від 3 квітня 2018 року за реєстровим номером 472 в сумі 70000 (сімдесят тисяч) грн звернути стягнення на предмет застави відповідно до договору застави від 3 квітня 2018 року за реєстровим номером 475 на транспортний засіб автомобіль Volkswagen моделі Passat, тип загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, колір чорний, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований Центром 0541 09 червня 2017 року, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 9 червня 2017 року Центром 0541, шляхом передачі цього автомобіля ОСОБА_1 для здійснення його подальшої реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , мешканець АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 9 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Костянтин Шепель