Справа № 457/1121/19
провадження №2-з/457/15/19
УХВАЛА

про забезпечення позову

03 жовтня 2019 року м. Трускавець

Суддя Трускавецького міського суду Львівської області Марчук В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до співвідповідачів: Відповідача-1: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Відповідача-2: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), про зобов`язання дотриматися умов договору, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2019 р. Позивач одночасно з пред`явленням позову до суду, подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти певні дії.

У судовому засіданні суд ознайомився з вказаною заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - трьохкімнатну квартиру, загальною площею 120,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та заборони будь-яким особам відчужувати або набувати у власність нерухоме майно: квартиру загальною площею 120,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , в тому числі підписувати будь-які договори щодо цього, проводити платежі, підписувати акти приймання-передачі нерухомого майна.

Суд дослідив матеріали справи і прийшов до висновку про можливість задоволення вказаної заяви в цілому, з огляду на наступне:

10 лютого 2018 р. між фізичними особами - громадянами України ОСОБА_1 (Позивач, Заявник), ОСОБА_2 (Відповідач-1) та ОСОБА_3 (Відповідач-2), було укладено Договір про спільну діяльність №10/02-2018 (далі - Договір).

Строк дії договору, встановлений Заявником та співвідповідачами в Договорі - до повного виконання всіх обов`язків Сторін згідно з умовами Договору.

Як випливає із змісту заяви про забезпечення позову та доказів, наданих Позивачем судові, Сторони відповідно до Договору про спільну діяльність передбачили, що зобов`язуються здійснювати спільну діяльність шляхом об`єднання матеріальних та нематеріальних активів та зусиль для досягнення спільних цілей, а саме, як вказує Позивач, для отримання доходів у будь-якій формі за рахунок використання рухомого та нерухомого майна, внесеного Сторонами до спільної діяльності.

Відповідно до п. 2.1. Договору Відповідач-2 зобов`язалась внести у спільну діяльність нерухоме майно, належне Відповідачеві-2, для його використання у спільній діяльності сторін, однак Сторони погодили, що використання вказаного нерухомого майна в спільній діяльності можливе лише за умови виконання Відповідачем-1 своїх обов`язків за Договором.

Нерухомим майном, як це випливає із аналізу заяви про забезпечення позову та доданих матеріалів, є трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_4 , належна на праві власності Відповідачу-2, виходячи із тверджень Заявника.

Також, із заяви про забезпечення позову випливає, що Відповідач-1, відповідно до положень Договору (п.2.2.), зобов`язався вчинити всі юридичні та фактичні дії необхідні для звільнення вищевказаного нерухомого майна від будь-яких обтяжень та прав третіх осіб в строк до 01.01.2019 р.

Окрім того, Відповідач-1 зобов`язався перед учасниками спільної діяльності не допустити відчуження вказаного нерухомого майна будь-яким третім особам та у будь-який спосіб, визначений законом, в чому всіляко йому повинна була сприяти Відповідач-2.

Заявник, як це випливає із положень Договору (п.2.3.), зобов`язався розробити оптимальний спосіб використання нерухомого майна з метою досягнення цілей спільної діяльності.

При цьому, Відповідач-1 та Відповідач-2 при підписанні Договору погодилися з тим, що у випадку не виконання Відповідачем-1 своїх зобов`язань, передбачених Договором щодо нерухомого майна в строк до 01.01.2019 р., збитки Позивача складуть 10 000 000 (десять мільйонів) гривень.

Як вказує Заявник, з посиланням на п.2.3.3. Договору, всі сторони Договору були попереджені, що на момент укладення Договору, Позивач сплатив третім особам 10 000 000 (десять мільйонів) гривень для виконання майбутніх зобов`язань Спільної діяльності перед вказаними третіми особами за рахунок нерухомого майна Відповідача-2, внесеного до спільної діяльності, яке повинно було бути звільнено від обтяжень для погашення відповідних зобов`язань в строк до 01.01.2019 р.

ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову зазначає, що всі внески Сторін спільної діяльності повинні використовуватися Сторонами для досягнення мети цієї діяльності, що, відповідно пов`язується з безпосередніми діями Відповідача-1 та Відповідача-2 щодо нерухомого майна, про що було зазначено вище.

Також Заявник вказує, що на сьогодні нерухоме майно - трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_4 , є обтяженим і відносно цього нерухомого майна існують: арешт нерухомого майна, №734007 (Ухвала Печерського районного суду м. Києва по справі №757/7183/13-ц від 09.04.2013 р.); арешт нерухомого майна, № 604919 (Постанова ВПВР ДДВС МЮУ, 34809483 від 15.01.2013 р.); заборона на нерухоме майно, № 5024885, договір іпотеки, 3377 від 25.05.2007 р., видавник: ПН Байдик Т.М., заборона 3378; іпотека, № 5025009, договір відступлення, 2381 від 06.07.2009 р., видавник: ПН КМНО Осипенко Д.О.; постанова про відкриття виконавчого провадження, ВП №47038511 від 27.03.2015 р., видавник: ВПВР ДДВС МЮУ; Акт опису та арешту майна, ВП №47038511 від 08.07.2015 р., видавник: ВПР ДДВС МЮУ.

Вказані відомості підтверджуються витягом із державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який Заявник надав судові для дослідження.

Окрім того, до Заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 додано докази відчуження цього нерухомого майна з прилюдних торгів, що здійснюється державним підприємством «Сетам».

Вказана інформація, досліджена судом, наявна в мережі Інтернет.

Суд при її дослідженні встановив, що відомості про продаж кватири, про яку йде мова в заяві про забезпечення позову по справі, розміщені не лише на сайті ДП «Сетам», але й на великій кількості інших веб-ресурсів.

Всіма вищевказаними доказами, як вказує Заявник, підтверджується, що не лише до 01.01.2019 р., але й до сьогоднішнього часу, Відповідачі не вчинили жодних дій щодо звільнення нерухомого майна, внесеного Стороною-1 до спільної діяльності, від обтяжень, чим було не лише грубо порушено вимоги Договору про спільну діяльність, але й завдано збитків Позивачеві.

З урахуванням вищезазначеного суд констатує, що на сьогодні існує реальна небезпека позбавлення Заявника як учасника спільної діяльності, права на отримання відповідних доходів від використання внеску Відповідача-2, здійсненого до спільної діяльності, а також в цілому можливості реалізувати права, визначені Договором про спільну діяльність.

Із аналізу матеріалів справи та наданих доказів випливає, що наступні торги щодо продажу вищезгаданого нерухомого майна можуть відбудеться в будь-який момент найближчим часом. Їх проведення буде означати остаточне позбавлення Позивача можливості захистити свої порушені права.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, при цьому, відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Говорячи про спосіб, у який буде забезпечено позов та захищено матеріально-правові інтереси Заявника, судом взято до уваги твердження Позивача щодо дій, які вчиняються ДП «Сетам» відносно відчуження майна та докази цього, наявні у справі - у їх сукупності.

З вищезазначеними обставинами, на які Заявник посилається у своїй заяві, суд визначився повністю та вважає, що доводи та документи, якими ОСОБА_1 обґрунтовує необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти дії, є достатніми для застосування тих видів забезпечення позову, про які просить Заявник - Позивач, з урахуванням положень чинного законодавства України.

Саме ж забезпечення позову, на думку суду, відповідає обставинам справи, меті ефективного захисту прав Позивача - ОСОБА_1 , меті здійснення правосуддя згідно з чинним процесуальним законом, який діє в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Заявником подано докази, які визнано судом достатніми для вирішення питання щодо забезпечення позову в даній справі, що, на погляд суду, не вимагає виклику Позивача в судове засідання.

Окрім того, Позивач просив в своїй заяві про забезпечення позову не застосовувати зустрічне забезпечення, з яким суд погоджується, з огляду на аргументи Позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково , при цьому про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України, викладених в п.4 Постанови №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З вказаними обставинами суд визначився, перевіривши аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених Заявником. Суд встановив реальну небезпеку, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ще більшого порушення прав та майнових інтересів Позивача - ОСОБА_1 , що відповідно до положень Конституції України та Цивільного кодексу України є недопустимим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити, або зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони будь-яким особам відчужувати або набувати у власність нерухоме майно: квартиру загальною площею 120,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , в тому числі підписувати будь-які договори щодо цього, проводити платежі, підписувати акти приймання-передачі нерухомого майна, слід задовольнити повністю.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 149 - 159 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову, що була подана одночасно з пред`явленням позову до суду, задовольнити повністю;

2. Накласти арешт на нерухоме майно - трьохкімнатну квартиру, загальною площею 120,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

3. Заборонити будь-яким особам відчужувати або набувати у власність трьохкімнатну квартиру, загальною площею 120,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , в тому числі підписувати будь-які договори щодо цього, проводити платежі, підписувати акти приймання-передачі нерухомого майна;

4. Не застосовувати зустрічне забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: В. І. Марчук