Провадження №6/760/336/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу в м. Києві Мельниченка Олега Володимировича про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу в м. Києві Мельниченка О.В. про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, в якому приватний виконавець просить: постановити ухвалу про надання дозволу приватному виконавцю виконавчого округу в м. Києві Мельниченку Олегу Володимировичу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з метою перевірки майнового стану, виявлення, опису та арешту майна боржника.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка О.В. перебуває виконавче провадження № 56993867 з примусового виконання наказу № 910/5387/18 від 13.07.2018 р., виданого Господарським судом міста Києва, про стягнення боргу з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 у сумі 1 200 000 грн. 00 коп., 9 895 грн. 89 коп. - 3% річних, 24 063 грн. 45 коп. - інфляційні та 18 510 грн. витрати по сплаті судового збору.

13.08.2018 р., керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження" приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56993867, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Постанова про відкриття виконавчого провадження № 56993867 від 13.08.2018 р. була надіслана за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі, про що свідчить квитанція про відправку поштового відправлення від 14.08.2018 р. за номером 548.

Відповідно до інформації з офіційного сайту "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відправлення за номером 548 (штрихкодовий ідентифікатор) не вручено боржнику під час доставки (запис від 16.08.2018 р.).

Боржником постанова про відкриття виконавчого провадження отримана не була, лист, яким була відправлена постанова про відкриття виконавчого провадження, повернений до приватного виконавця за закінченням строку зберігання.

Приватний виконавець посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

14.08.2018 р. приватним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника, на підставі якої було реєстровано обтяження в Державному реєстрі рухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк.

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України, боржник не працює, пенсію не отримує, має рахунки як фізична-особа підприємець у ПАТ «АЛЬФА-БАНК», філія «КИЇВСІТІ» ПАТ «ПРИВАТБАНК», ПАТ «ІДЕЯ БАНК».

17.08.2018 р. винесена постанова про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на кошти на рахунках боржника у банківських установах, а саме: ПАТ «АЛЬФА-БАНК», філія «КИЇВСІТІ» ПАТ «ПРИВАТБАНК», ПАТ «ІДЕЯ БАНК», ПАТ «Райффайзен банк Аваль», АТ «ВТБ БАНК», ПАТ «Креді Агріколь банк», ПАТ «УКРСИББАНК», ПАТ «УКРСОЦБАНК», ПАТ «Державний ощадний банк», ПАТ «ОТП БАНК», ПАТ «УКРГАЗБАНК», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк», ПАТ «Перший український міжнародний банк», ПАТ «Універсал банк», АТ «АКЦЕНТ БАНК».

Відповідно до відповідей ПАТ «Райффайзен банк Аваль», ПАТ «УКРСОЦБАНК», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк», ПАТ «УКРГАЗБАНК», АТ «ВТБ БАНК», ПАТ «Державний ощадний банк», ПАТ «Універсал банк», ПАТ «УКРСИББАНК» за боржником ОСОБА_2 рахунки не обліковуються.

Згідно з відповідями ПАТ «Ідея банк», ПАТ «Альфа Банк», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ПАТ «Креді Агріколь банк» у боржника наявні відкриті рахунки, але коштів, які на них обліковуються, недостатньо для задоволення вимог стягувана за виконавчим документом (ПАТ «Ідея банк» - 4,97 грн., ПАТ «Альфа Банк» - 229,21 грн., АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - загалом на рахунках 713,32 грн.).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками приватним виконавцям на їхню письмову вимогу з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", стосовно наявності та/або стану рахунків боржника, руху коштів та операцій на рахунках боржника за конкретний проміжок часу, а також про інформацію щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Згідно з відповідями на вимогу приватного виконавця про надання інформації про банківські рахунки боржника у банківських установах ПАТ «Банк «Кліринговий дім», ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень», АТ «Сбербанк», АТ «Скай банк», АТ «Банк Форвард», ПАТ КБ «Центр», АТ «Райффайзен банк Аваль», АТ АКБ «Аркада», ПАТ «СЕБ корпоративний банк», АТ «Банк Січ», ПАТ «АКБ «Траст-капітал», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «Банк Український капітал», АТ «Про кредитбанк», ПАТ «Сітібанк», АТ «Альпарі Банк», ПАТ «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках», АТ «Юнекс Банк», АТ «АКБ «Конкорд», ПАТ «ОКСІ Банк», ПАТ «Агропросперіс», АТ «Альянс», АТ «Кристалбанк», АТ «Укрсиббанк», ПАТ «Глобус», ПАТ «КБ «Земельний капітал», ПАТ «АБ «Південний», АТ «Мотобанк», АТ «БТА Банк», ПАТ «КБ «Акордбанк», ПАТ «Банк 3Л», ПАТ «Дойче банк ДБУ», АТ «Східно-український банк Грант», ПАТ «Банк Восток», ПАТ «Айбокс Банк», ПАТ «АКБ «Львів», ПАТ «Банк Фамільний», АТ «Український будівельно- інвестиційний банк», ПАТ «Банк «Портал», АТ «Банк Авангард», АТ «Комерційний індустріальний банк», ПАТ «Кредитвест Банк», АТ «ВТБ Банк», ПАТ «Кредобанк», ПАТ «АБ «Радабанк», ПАТ «РВС Банк», ПАТ «АБ «Укргазбанк», АТ «Банк Кредит Дніпро», АТ «Альтбанк», ПАТ «ІНГ Банк Україна», АТ «Полікомбанк», ПАТ «ВернумБанк», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк», ПАТ «Універсал банк», АТ «Асвіо Банк», АТ «Перший інвестиційний банк», ПАТ «Мегабанк», АТ «Правекс Банк», АТ «ОТП Банк», ПАТ «Кредит Європа Банк», АТ «Таскомбанк» за боржником ОСОБА_2 рахунки не обліковуються.

Платіжною вимогою № 56993867-1 від 27.09.2018 р. з рахунку боржника у банку ПАТ «Креді Агріколь банк» було примусово списано 46 гривень 56 копійок.

Відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно з відповідями Головних управлінь Держгеокадастру у м. Києві, а також Головних управлінь Держгеокадастру у Київській, Івано-Франківській, Вінницькій, Рівненській, Миколаївській, Сумській, Волинській, Житомирській, Кіровоградській, Чернівецькій, Чернігівській, Запорізькій, Харківській, Хмельницькій, Полтавській, Черкаській, Дніпропетровській, Луганській, Херсонській, Одеській областях, за боржником земельних ділянок не зареєстровано.

Відповідно до листа Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 603-17-12/13771 від 03.09.2018 р., за боржником ОСОБА_2 трактори, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка та інші механізми не зареєстровані.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в м. Києві № 31/26-17В7б, згідно з даними національної автомобільної інформаційної системи МВС за боржником транспортні засоби не обліковуються.

Відповідно до листа Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 10/01/28604 від 01.10.2018 р., ОСОБА_2 відсутній серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 відсотків і більше акцій приватних акціонерних товариств та 5 відсотків і більше публічних акціонерних товариств).

Відповідно до інформаційної довідки № 134173869 від 13.08.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, боржник не має у власності нерухомого майна.

Відповідно до відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у м. Києві від 23.08.2018 р., боржник ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № НОМЕР_2 від 21.11.2018 р., дане житлове приміщення належить на праві власності матері боржника ОСОБА_7.

18 вересня 2018 р. приватним виконавцем було здійснено виїзд для перевірки майнового стану боржника, але здійснити її виявилось неможливим, оскільки особа, яка перебувала у зазначеному приміщенні та яка назвалась матір'ю боржника, відчинити двері та отримати виклик приватного виконавця для боржника відмовилась, про що було складено відповідний акт.

29 жовтня 2018 р. боржнику було направлено повідомлення про проведення 06 листопада 2018 р. перевірки майнового стану за адресою його зареєстрованого місця проживання, а також виклик до приватного виконавця з питань примусового виконання рішення суду. Зазначені повідомлення та виклик також були направлені приватним виконавцем в електронному вигляді через мобільний додаток "Viber" на номер боржника.

Боржник вищезазначені повідомлення та виклик отримав та прочитав, що підтверджується роздруківкою із мобільного додатку "Viber".

06.11.2018 р. було здійснено виїзд за місцем проживання боржника, але здійснити перевірку майнового стану боржника та опис та арешт виявленого майна боржника виявилось неможливим, оскільки боржником не було забезпечено доступу до приміщення, про що було складено відповідний акт із залученням понятих.

Від боржника через мобільний додаток "Viber" на номер телефону приватного виконавця надійшло повідомлення про те, що боржник не надасть доступу до приміщення.

07.11.2018 р. боржник ОСОБА_2, з'явився за викликом до офісу приватного виконавця. Письмові пояснення щодо невиконання рішення боржник надати відмовився, отримав декларацію про доходи та майно боржника та зобов'язався її надати заповнену належним чином приватному виконавцю у строк до 14.11.2018 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

14.11.2018 р. боржнику було направлено вимогу про надання 21.11.2018 року о 12 годині 00 хвилин доступу до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для здійснення перевірки майнового стану, а також опису та арешту виявленого майна.

20.11.2018 р. боржник ОСОБА_2, з'явився до офісу приватного виконавця, надав декларацію про доходи та майно боржника, згідно з якою він не має у власності коштів, рухомого та нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення. Під час прийому під розписку боржнику також була вручена вищезазначена вимога від 14.11.2018 р. про надання доступу до житлового приміщення.

21.11.2018 р. приватним виконавцем було здійснено виїзд за місцем проживання боржника, але здійснити перевірку майнового стану боржника та опис та арешт виявленого майна боржника виявилось неможливим, оскільки боржником не було забезпечено доступу до приміщення, про що було складено відповідний акт із залученням понятих.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Враховуючи вищезазначені обставини, як зазначає приватний виконавець, ним вжито всіх можливих, передбачених законом заходів для виконання виконавчого документа, зокрема, неодноразово здійснювався виїзд за місцем знаходження житлового приміщення, належного боржнику, на яке слід звернути стягнення.

Боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та неодноразово повідомлявся про намір приватного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій. Жодного майна, на яке слід звернути стягнення, боржником запропоновано не було.

Таким чином, враховуючи обставини виконавчого провадження, приватний виконавець звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання негайно, а ле не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця чи приватного виконавця.

Приватний виконавець Мельниченко О.В. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином. 16.01.2019 р. до суду від приватного виконавця надійшли письмові пояснення, відповідно до яких він просить подання задовольнити в повному обсязі, розглянути подання у відсутність приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши подані письмові пояснення приватного виконавця, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченко О.В. перебуває виконавче провадження № 56993867 з примусового виконання наказу № 910/5387/18 від 13.07.2018 р., виданого Господарським судом міста Києва, про стягнення боргу з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 заборгованості у сумі 1 200 000 грн. 00 коп., 9 895 грн. 89 коп. - 3% річних, 24 063 грн. 45 коп. - інфляційні та 18 510 грн. витрати по сплаті судового збору.

13.08.2018 р., керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження" приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56993867, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З матеріалів виконавчого провадження, наданих суду приватним виконавцем, вбачається, що боржнику ОСОБА_2 відомо про наявність виконавчого провадження.

Звертаючись до суду з вказаним поданням, державний виконавець, як на підставу для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, вказує, що рішення суду боржником не виконано, а проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника не виявляється можливим, оскільки боржником не було надано доступу до квартири АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов'язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об'єктивності.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобов'язаний вчиняти.

Так, 1. виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

2. Виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

4. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

5. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця/приватного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

За змістом ч. 1 ст. 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права;обов'язковості виконання рішень; законності;справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

В свою чергу, відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України). Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2 ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, можна дійти висновку, що приватний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу або звернення стягнення, зобов'язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

При цьому, надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності відповідних обгрунтованих підстав та беззаперечних доказів на їх підтвердження.

Так, дійсно, як вбачається з матеріалів подання, рішення суду станом на час розгляду подання боржником не виконано.

Відповідно до виконавчого документа, наказу № 910/5387/18 від 13.07.2018 р., виданого Господарським судом м. Києва, адресою боржника ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1.

Згідно з декларацією про доходи та майно боржника від 20.11.2018 р. та пояснень боржника від 20.11.2018 р., боржника вказав місце реєстрації: АДРЕСА_2.

Відповідно до даних інформаційної довідки №143156450 від 29.10.2018 р., з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_7.

Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 08.01.2019 р., наданої на запит приватного виконавця, встановлено, що боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, за даними станом на 08.06.2014 р.

У зазначеній відповіді зроблено відмітку про те, що повноваження з реєстрації місця проживання 04.04.2016 р. делеговані органам місцевого самоврядування. Тому, для перевірки актуальності інформації про реєстрацію місця проживання необхідно звертатися до органу реєстрації (відповідного реєстру територіальної громади).

Разом з тим, приватним виконавцем не надано суду інформації про місце реєстрації боржника ОСОБА_2 станом на день звернення до суду з поданням, а саме відповідної довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської РДА/ інформації з Реєстру територіальної громади м. Києва.

Суд звертає увагу на те, що ухвалою Солом'янського суду м. Києва від 10.12.2018 р. ОСОБА_2 оголошено в розшук.

Крім того, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, наданої на запит суду, за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської РДА, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1, був зареєстрований з 06.05.2003 р. по 21.11.2018 р.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Законом України «Про виконавче провадженя» передбачена можливість виконавця входити до житла боржника, що належить боржнику на праві власності або на праві володіння чи користування.

При цьому визначальним при розгляді подання про примусове проникнення до житла є: факт невиконання рішення суду чи іншого виконавчого документа та неможливість виконавця потрапити житлового приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, належність цього майна боржнику на праві власності, а також обізнаність боржника про проведення виконавчих дій, у тому числі про відкриття виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали подання приватного виконавця, враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить боржнику (пребуває в володінні боржника) - ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання приватного виконавця про проникнення до житла боржника ОСОБА_2, слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-260, 353, 439 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу в м. Києві Мельниченка Олега Володимировича про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.