КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 760/26744/17

провадження № 22-ц/824/12828/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у прядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Київ від 12 червня 2018 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія управління активами «Прімоколект -Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія управління активами «Прімоколект-Капітал» - Карпель О.О. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 30 вересня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 600004747.

Указує, що банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши останньому грошові кошти, а ОСОБА_1 свої зобов`язання в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором, а саме не пізніше 30 вересня 2009 року, не виконав. Внаслідок чого станом на 18 грудня 2012 року утворилася заборгованість у розмірі 63 235,20 грн.

18 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2012-1-2/1.

В подальшому, 27 грудня 2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 27/12/2012-01, згідно із яким відбулося переуступлення прав вимог.

Відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 27/12/2012-01 від 27 грудня 2012 року, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», у тому числі до ОСОБА_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду міста Київ від 12 червня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» суму боргу за кредитним договором № 600004747 від 30 вересня 2008 року у розмірі 63 235 (шістдесят три тисячі двісті тридцять п`ять) гривень 20 копійок та 1 600 (одну тисячу шістсот) гривень 00 копійок судового збору.

Не погоджуючись із постановленим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові ТОВ «Компанія управління активами «Прімоколект-Капітал».

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ТОВ «Компанія управління активами «Прімоколект-Капітал» не надано належних і допустимих доказів, що свідчать про укладення між ним та первинним кредитором 30 ерпня 2008 року договору №600004747 про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки VISA Альфа-Банк з відновлюваною кредитною лінією з досягненням згоди щодо усіх умов. На думку скаржника матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт ознайомлення його, як позичальника, з усіма істотними умовами кредитного договору, а також позивачем до позовної заяви не надано у будь-якому вигляді умов та тарифів, що діяли у банку на час укладання кредитного договору.

Зазначає, що ні з тексту позовної заяви, ні з матеріалів справи неможливо встановити яку саме суму коштів надав банк позичальнику за весь час дії кредитного договору. Матеріали справи не містять документального підтвердження факту надання банком та факту отримання позичальником кредитних коштів.

На думку скаржника заява від позичальника на отримання кредиту не є доказом та підтвердженням самого факту надання чи отримання кредитних коштів, а служить лише доказом звернення до банку для отримання позичальником кредитних коштів.

Указує, що з тексту договору №600004747 не вбачається, що сторони домовилися про збільшення строку позовної давності, а отже, позивач звернувся до суду з позовом після спливу строку встановленого законодавством для звернення до суду з такою вимогою.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Згідно із вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Положеннями статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доказів щодо спростування заявленої суми кредитної заборгованості, в тому числі такі докази не було здобуто під час розгляду справи. А оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, порушує умови договору, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується із огляду на наступне.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Встановлено, що 30 вересня 2008 року ОСОБА_1 підписав заяву, в якій просив відкрити рахунки і надати послуги, а саме, видати кредитну картку на його ім`я.

Відповідно до підписаного ОСОБА_1 30 вересня 2008 року договору № 600004747 про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки Visa Альфа-Банк з відновлюваною кредитною лінією фізичної особи - резидента, строк дії договору про картку становить два роки з моменту отримання картки.

Станом на 18 грудня 2012 року кредитором нараховано заборгованість у розмірі 63 235, 20 грн, що складається: із заборгованості по тілу кредиту 25 278, 90 грн, заборгованості по відсоткам - 37 956, 30 грн, заборгованості по штрафних санкціях (пені) - 0, 00 грн.

18 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2012-1-2/1.

27 грудня 2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 27/12/2012-01, згідно із яким відбулося переуступлення прав вимог.

Отже позивач набув прав нового кредитора до ОСОБА_1 щодо вимоги про виконання договірних зобов`язань.

20 листопада 2017 року ТОВ «Компанія управління активами «Прімоколект-Капітал» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про погашення кредитної заборгованості, розмір якої нараховано 63 235,20 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту - 25 278,90 грн, заборгованість за відсотками - 37 956,30 грн.

Відповідач ту обставину, що сторонами було погоджено розмір і порядок одержання грошових коштів та розмір і порядок сплати процентів, штрафу та пені за користування кредитними коштами відповідно до умов договору та сам факт отримання грошових коштів не визнає.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 518 ЦК України передбачено, що боржник має право висувати проти вимог нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Враховуючи наведене обставини щодо повного та своєчасного виконання сторонами умов кредитного договору підлягають доведенню на загальних підставах.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частини 1,2 статті 77, стаття 79 ЦПК України).

Представником позивача на підтвердження позовних вимог надано копію заяви позичальника на відкриття поточного (карткового) рахунку в ПАТ «Альфа-Банк», копію анкети-заяви не отримання кредитної карти, копію договору №600004747 про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки VISA Альфа -Банк з відновлюваною кредитною лінією фізичної особи-резидента та розрахунок суми боргу.

Убачається, що в анкеті-заяві містяться лише персональні дані відповідача, дата та його підпис, при цьому, відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, суму отриманих коштів, обов`язковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не можна визнати належним та достовірним доказом наявності кредитних правовідносин, оскільки він не містить інформації про те, коли і у якому розмірі відповідачеві були надані в користування грошові кошти та на яких умовах. Тому сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. Будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи рахунок відповідача позивачем, або отримання відповідачем у касі банку готівкових коштів суду не надано.

Позивач до позовної заяви копію картки позичальника не долучив, у позовній заяві про строк дії картки не вказував, виписки з рахунків відповідача, якщо такі відкривалися, не надавав. У позовній заяві не вказано, що позивач не мав змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь-яких письмових звернень до суду із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання останній не подавав.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги про помилковість висновків, яких дійшов суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, є обґрунтованими.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 також вказує на наявність підстав для застосування наслідків пропуску строків позовної давності.

Заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Однак, у випадку, якщо відповідач не знав про судовий процес або не був належним чином повідомлений про дату розгляду справи судом першої інстанції і, таким чином, був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені частиною 3 статті 267 ЦК України, відповідач не позбавлений можливості подати заяву про застосування строку давності в суді апеляційної інстанції.

Проте, оскільки колегія суддів дійшла висновку, що недоведені підстави для стягнення заборгованості, підстави для застосування наслідків спливу позовної давності відсутні.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія управління активами «Прімоколект-Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Київ від 12 червня 2018 року задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Київ від 12 червня 2018 року скасувати і прийняти постанову:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія управління активами «Прімоколект - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія управління активами «Прімоколект-Капітал» (7900, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького 1, корп. 28, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400, 00 (дві тисячі чотириста) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба