Справа№340/584/18
Провадження № 2/340/25/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року смт Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Бучинського А.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Фурманюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення боргу в розмірі 9965 грн. 29 коп. за кредитним договором б/н від 11.12.2005.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 11.12.2005 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, позичальнику було надано кредит в розмірі 7000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Однак, позичальником умови договору щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків в повній мірі виконано не було, 14.03.2015 ОСОБА_3 померла.

Зазначив, що для виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, 20.02.2016 ним було подано претензію кредитора у Верховинську районну державну нотаріальну контору, на яку отримано відповідь нотаріальної контори про те, що спадкоємці ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини не зверталися, а спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». Однак вважає, що спадкоємцем ОСОБА_3 являється відповідач ОСОБА_2, оскільки ним встановлено із паспортних даних, що відповідач проживав за однією адресою із позичальником. Крім цього позивач переконаний, що відповідача слід вважати таким, який належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки протягом встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини ним не подано заяви про відмову від прийняття спадщини. При цьому зазначив, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оскільки на їхню письмову претензію від 15.07.2018 року відповідач жодним чином не відреагував, відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України шляхом сплати одноразового платежу вимоги кредитора спадкодавця не погасив, тому просить позов задовольнити.

Представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. А тому, суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового засідання. Подав в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просить в задоволенні позову відмовити, у зв'язку з його безпідставністю, а також просить справу розглянути без його участі. А тому, суд вважає за можливе розглянути цивільну справу за відсутності відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового про цесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного 11.12.2005 між позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 кредитного договору № б/н остання отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_3 дала свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом на заяві (а.с.13).

ОСОБА_3 померла 14.03.2015, копія актового запису про смерть №28 від 16.03.2015 (а.с. 23).

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 11.12.2005 (а.с.5), станом на 10.04.2018 за боржником ОСОБА_3 числиться заборгованість в розмірі 9965 грн. 29 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2579 грн 96 коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 7385 грн. 33 коп.

28.04.2018 позивачем подано у Верховинську районну державну нотаріальну контору претензію кредитора (а.с.30) відповідно до якої ОСОБА_1 просив повідомити, чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_3 надати інформацію щодо числа її спадкоємців, та включити кредиторські вимоги Приватбанку на суму 9965 грн. 29 коп. в обєм спадкової маси.

Листом від 04.06.2018 (а.с. 31) Верховинська районна державна нотаріальна контора повідомила позивача про те, що спадкоємці після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття не зверталися, спадкова справа не заводилася.

В подальшому листом-претензією від 26.06.2018 року (а.с.32) АТ КБ «Приватбанк» надіслано письмову вимогу відповідачу ОСОБА_2 про погашення кредитної заборгованості в сумі 9965 грн. 29 коп., як спадкоємцем після смерті ОСОБА_3

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення зазначеної суми заборгованості із ОСОБА_2, як спадкоємця після смерті ОСОБА_3, який на переконання позивача належним чином прийняв спадщину, до складу якої окрім майна ввійшли і борги спадкодавця, однак в добровільному порядку погасити заборгованість відмовляється.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте в силу зазначених положень закону позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, а здобутими в судовому засіданні доказами спростовано доводи позивача виходячи з наступного.

Дійсно, відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В той же час, відповідно до статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому, спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов'язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняв після нього спадщину, а також що заявлений розмір позовних вимог в межах вартості майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину.

Із відповіді Верховинської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа після померлої ОСОБА_3 була заведена на підставі претензії АТ КБ "ПриватБанк". Станом на дату відповіді ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття, відмову, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався.

В той же час, у своїй позовній заяві позивач зазначає про факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті боржника внаслідок спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Дійсно, судом встановлено, що відповідач являвся сином ОСОБА_3 та проживав із нею на час її смерті, і вказані обставини не заперечуються самим відповідачем у наданому відзиві на позов.

Враховуючи наведене, а також надані відповіді нотаріусів за запит суду, щодо наявного кола спадкоємців, слід прийти до переконання, що відповідач являючись спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері та проживаючи із нею на час її смерті, являється спадкоємцем, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після її смерті.

Проте відповідач зазначив, що жодним майном на час своєї смерті ОСОБА_3 не володіла, а тому він нічого у спадщину не прийняв.

Вказані обставини позивачем не спростовані, жодних доказів про те, боржник за кредитним договором ОСОБА_3 на час смерті володіла будь-яким майном суду не представлено, як і не доведено його вартість.

За таких обставин, оскільки позивачем не доведено перед судом, що відповідач після смерті ОСОБА_3 прийняв спадщину вартістю, що відповідає заявленій кредитній заборгованості, а тому у задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати на відповідача не покладає.

Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355, Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні позову Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 9965 гривень 29 копійок за кредитним договором б/н від 11.12.2005, відмовити за недоведеністю вимог.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Суддя: Бучинський А.Б.