1Справа № 335/2421/19 2-о/335/63/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
ВСТАНОВИВ:
27.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із вказаною заявою, в якій просив встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла 21.02.2019 року на окупованій території за адресою: м. Макіївка Донецької області.
В обґрунтування заяви заявник вказав, що 21.02.2019 року на тимчасово окупованій території України у м. Макіївка Донецької області померла його тітка по лінії матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Звернувшись із заявою про видачу свідоцтва про смерть матері, до Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, ОСОБА_1 було відмовлено в проведенні державній реєстрації смерті ОСОБА_2 у звязку з тим, що аналіз документів, що був ним наданий, був виданий на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Встановлення факту смерті необхідне заявнику для державної реєстрації смерті подальшого вступу в законне спадкоємство.
Заявник в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, вимоги, викладені в заяві, підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту смерті ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території підлягають задоволенню з наступних підстав.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.
За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є племінником ОСОБА_2, що підтверджується копіями наступних документів, а саме:
- свідоцтвом про народження, виданим 26.02.2019 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, серії І-ЖС № 380659, відповідно до якого матірю заявника є ОСОБА_5, актовий запис № 1201 від 06.09.1969 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського району м. Макіївки Донецької області;
- свідоцтвом про народження матері ОСОБА_5, виданим Макіївським держ. ЗАГС серії А № 293366, відповідно до якого 17.11.1939 року народилася ОСОБА_5, матірю якої записана ОСОБА_6, а батьком ОСОБА_7, актовий запис № 305;
- свідоцтвом про народження ОСОБА_8, виданим Макіївською с/р Маківського району 26.07.1933 року, актовий запис № 277;
- свідоцтвом про одруження серії ЯС № 537687, виданим 01.05.1949 року Макіївським посилковим ЗАЦС, відповідно до якого 01.05.1949 року було укладено шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_8, якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_9, актовий запис № 50.
21.02.2019 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть № 54 видане 22.02.2019 року Центром первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Макіївки, Донецької області на бланку ДНР та довідка про причину смерті № 54, також видане на бланку ДНР (Донецька Народна Республіка).
З поданих документів вбачається, що вони видані неповноважними органами, в той же час загально відомим є факт відсутності державної влади на окремих територіях Донецької та Луганської областей, що унеможливлює реєстрацію смерті на таких територіях у встановленому законодавством порядку.
26.02.2018 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, ОСОБА_1 було відмовлено в проведенні державній реєстрації смерті ОСОБА_2 у звязку з тим, що аналіз документів, що був ним наданий, був виданий на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, про що свідчить відмова у проведенні реєстрації від 26.02.2019 року № 11/17.5-04-37.
Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v. Moldova and Russia), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Згідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1650 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною ОСОБА_8 України.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_8 України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Відповідно до розяснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_2 і визначає датою її смерті 21.02.2019 року та місцем смерті м. Макіївка Донецької області.
Приписами ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах, в тому числі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_8 України.
Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті та для подальшого вступу в законне спадкоємство.
На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть йому можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України.
Керуючись ст.ст. 10, 259, 265, 315, 317, 319 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, - задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла 21.02.2019 року на окупованій території за адресою: м. Макіївка Донецької області.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_8 України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_8 України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Повні відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Суддя В.О. Макаров