Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2638/18

21 лютого 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,- ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно договору купівлі -продажу домоволодіння від 08.04.2017 року їй належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: в АДРЕСА_1

У зазначеному житлі зареєстровані вона, її дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. та її внук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач по справі, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 жодного дня в даному домогосподарстві не проживав. Крім того, він не оплачував комунальні послуги, не ніс інших витрат по утриманню будинку та не приймав участі у спільному побуті.

В липні 2017 року він виїхав в невідомому напрямку і з того часу по даний час будь яких відомостей про нього немає.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, однак за вказаною адресою з 02.07.2017 року не проживає.

Реєстрація відповідача у вказаному домоволодінні порушує її права та законні інтереси як власника, оскільки вона не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу домоволодіння від 08.04.2017 року посвідченого державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори в реєстрі за № 774 позивачці ОСОБА_2 належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: в АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно довідки про склад сім"ї за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4- ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується довідкою Делятинської селищної ради об"єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області за № 401 від 05.12.2018 року (а.с. 6 ).

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, однак за вказаною адресою з 02.07.2017 року по 05.12.2018 рік не проживає. (а.с. 5).

Вказані обставини також ствердили допитані в якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показання яких логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку в АДРЕСА_1, так як більше одного року у спірному будинку не проживає, не проводить оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, власник будинку позивач по справі не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у даному будинку.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_2 є власником зазначеного будинку і на даний час не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в ньому, то він відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірному будинку залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Оскільки позивач є власником будинку, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи вищенаведене, суд зауважує, що дієвим способом захисту права власності позивач, виходячи з приписів норм матеріального права, буде усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому, позов в частині примусового знятя відповідача з реєстраційного обліку в будинку позивача задоволенню не підлягає, оскільки статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

З врахуванням вище наведено, а саме що відповідач не є власником вказаного будинку, не проживає в спірному будинку, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, не є членом сім»ї власника, між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 не існує жодних домовленостей щодо збереження за ним права користування житлом у разі його відсутності за місцем реєстрації понад один рік суд прийшов до висновку, що факт реєстрація відповідача у належному позивачу на праві власності житловому будинку створює позивачу перешкоду у здійсненні ним права власності, в звязку з чим позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житлом підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 319, 346, 391, ч.2 405 ЦК України, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовільнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими що втратив право користуванням житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлено 27.02.2019року