ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1784/19 Справа № 207/930/18 Суддя у 1-й інстанції - Тюлюнова В.Г. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради Аульський водовід

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини доходів у звязку із несвоєчасністю їх виплати,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, ухваленим 28 жовтня 2011 року у справі № 2-571/2011 її позов до КП ДОР "Аульський водовід" про стягнення несплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, які мали бути виплачені при звільнені відокремленим підрозділом відповідача ОСОБА_2 водопровідно-каналізаційним управлінням, а також стягнення штрафних санкцій за несвоєчасний розрахунок частково задоволено. Стягнуто на її користь з відповідача суму невиплаченої заробітної плати за період з 01 лютого 2009 року по 03 березня 2009 року в сумі 2 319,90 грн, компенсацію за шість днів невикористаної відпустки за період з 01 грудня 2008 року по 03 березня 2009 року в сумі 616,80 гривень. Ухвалою апеляційного суду Дніппропетровської області від 17 грудня 2015 року рішення суду від 28 жовтня 2011 року залишено без змін.

25 травня 2012 року з метою виконання рішення суду першої інстанції, відповідачем на її картковий рахунок було перераховано заробітну плату в сумі 2 319,90 грн, тоді як компенсація за шість днів невикористаної відпустки за період з 01 грудня 2008 року по 03 березня 2009 року в сумі 616,80 грн. виплачена не була.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову, вона звернулася з касаційною скаргою, яку було задоволено Вищим спеціалізованим судом України та скасовано ухвалу суду апеляційної інстанції від 17 грудня 2015 року, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року стягнуто з відповідача на її користь суму у розмірі 67 976 гривень, в тому числі, компенсацію за несвоєчасний розрахунок в сумі 699,03 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 04 березня 2009 року по 24 жовтня 2011 року в сумі 67 277,03 грн.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року у справі № 207/423/16-ц стягнуто з КП ДОР "Аульський водовід" на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 28 січня 2011 року по 29 квітня 2016 року в сумі 113 803,20 грн та судовий збір в сумі 1 138,03 грн.

Сторонами з метою виконання цього рішення було укладено мирову угоду щодо виконання цього рішення, яка затверджена судом. Мирова угода була виконана відповідачем у повному обсязі 31 січня 2018 року.

Посилаючись на те, що рішеннями судів з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку лише за період з 04 березня 2009 року по 29 квітня 2016 року, зокрема за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 жовтня 2011 року № 2-571/2011 - за період з 04 березня 2009 року по 24 жовтня 2011 року, а за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року у справі № 207/423/16-ц - з 28 січня 2011 року по 29 квітня 2016 року, а остаточний розрахунок при звільненні відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України відповідач не виконав на момент подання позову, позивач просила, посилаючись на ст.117 Кодексу законів про працю України, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 01 травня 2016 року по 16 березня 2018 року в сумі 47 376,00 грн та компенсацію втрати частини доходів у звязку із несвоєчасною виплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з квітня 2009 року по лютий 2018 року в сумі 131 172,15 грн.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у період з 01 травня 2016 року по 16 березня 2018 року в сумі 47 376 грн, компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із несвоєчасною виплатою відповідачем середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з квітня 2009 року по лютий 2018 року в сумі 130 987,17 грн.

Рішення про присудження виплати заробітної плати допущено до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, відповідач просив рішення суду від 14 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновків про задоволення позову, оскільки між сторонами у травні 2018 року було укладено мирову угоду, то між ними були врегульовані всі спірні моменти, які і стали предметом судового спору.

Позивач правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалася.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав:

Судом встановлено, що рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, ухваленим 28 жовтня 2011 року у справі № 2-571/2011 позов ОСОБА_1 до КП ДОР "Аульський водовід" про стягнення несплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, які мали бути виплачені при звільнені відокремленим підрозділом відповідача ОСОБА_2 водопровідно-каналізаційним управлінням, а також стягнення штрафних санкцій за несвоєчасний розрахунок частково задоволено. Стягнуто на користь позивача з відповідача суму невиплаченої заробітної плати за період з 01 лютого 2009 року по 03 березня 2009 року в сумі 2 319,90 грн, компенсацію за шість днів невикористаної відпустки за період з 01 грудня 2008 року по 03 березня 2009 року в сумі 616,80 гривень. Ухвалою апеляційного суду Дніппропетровської області від 17 грудня 2015 року рішення суду від 28 жовтня 2011 року залишено без змін.

25 травня 2012 року з метою виконання рішення суду першої інстанції, відповідачем на картковий рахунок позивача було перераховано заробітну плату в сумі 2 319,90 грн, тоді як компенсація за шість днів невикористаної відпустки за період з 01 грудня 2008 року по 03 березня 2009 року в сумі 616,80 грн. виплачена не була.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову, позивач звернулася з касаційною скаргою, яку було задоволено Вищим спеціалізованим судом України та скасовано ухвалу суду апеляційної інстанції від 17 грудня 2015 року, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року стягнуто з відповідача на її користь суму у розмірі 67 976 гривень, в тому числі, компенсацію за несвоєчасний розрахунок в сумі 699,03 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 04 березня 2009 року по 24 жовтня 2011 року в сумі 67 277,03 грн.

Сторонами з метою виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року було укладено мирову угоду, яка затверджена судом. Вищезазначена мирова угода виконана відповідачем в повному обсязі 31 травня 2018 року, в тому числі відповідачем виплачено компенсацію за шість днів невикористаної відпустки за період з 01 грудня 2008 року по 03 березня 2009 року в сумі 616,80 грн.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року у справі № 207/423/16-ц стягнуто з КП ДОР "Аульський водовід" на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 28 січня 2011 року по 29 квітня 2016 року в сумі 113 803,20 грн. та судовий збір в сумі 1 138,03 грн.

Сторонами з метою виконання цього рішення було укладено мирову угоду щодо виконання цього рішення, яка затверджена судом. Мирова угода була виконана відповідачем у повному обсязі 31 січня 2018 року.

Тобто, рішеннями судів з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку лише за період з 04 березня 2009 року по 29 квітня 2016 року, зокрема за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 жовтня 2011 року № 2-571/2011 - за період з 04 березня 2009 року по 24 жовтня 2011 року, а за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року у справі № 207/423/16-ц - з 28 січня 2011 року по 29 квітня 2016 року, а остаточний розрахунок при звільненні відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України відповідач не виконав на момент подання позову

Рішенням суду від 28 жовтня 2011 року у справі № 2-571/2011 стягнуто компенсацію за невикористану відпустку в сумі 616,80 гривень, що відповідно до п. 7 порядку, свідчить про те, що середній заробіток позивача становить 100,80 гривень (розрахунок 616,80 / 6 = 100,80). Приймаючи до уваги розмір середнього заробітку за один робочий день, встановлений рішенням суду від 28 жовтня 2011 року, та застосовано до розрахунку середнього заробітку за період з 01 травня 2016 року по 16 березня 2018 року, у якому 685 днів, з яких 470 днів робочі дні, розмір середнього заробітку позивача, який підлягає виплаті станом на 16 березня 2018 року становить 47 376 грн. (100,80 х 470 = 47376,00).

Як було встановлено судом першої інстанції мировими угодами у зазначених справах, сторони досягли домовленостей виключно щодо виконання відповідачем зазначених судових рішень, якими було стягнуто з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 04 березня 2009 року по 24 жовтня 2011 року та 28 січня 2011 року по 29 квітня 2016 року.

Стосовно середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 травня 2016 року по 16 березня 2018 року мирові угоди не врегульовують, тоді як остаточний розрахунок відповідач з позивачем провів лише 31 травня 2018 року шляхом виплати 616,80 гривень за 6 днів невикористаної відпустки, то з огляду на приписи ст. 117 Кодексу законів про працю України, позивач має право на отримання середнього заробітку за період з 01 травня 2016 року по день фактичного розрахунку 31 травня 2018 року.

Для здійснення розрахунку компенсації втрати доходів у звязку із несвоєчасною виплатою середнього заробітку позивачу, згідно розрахунку, судом першої інстанції взято суму заробітної плати за день 100,80 грн зменшену на суму податків і зборів у розмірах визначених законодавством на день визначення суми заробітку 82,60 грн (3,6% утримання, з яких 2% - внесок до пенсійного фонду, 1% - збір на соціальне страхування та 0,6% - внесок до фонду зайнятості, розрахунок 100,8 3,6% = 97,17 грн, та 15 відсотків з доходів громадян, розрахунок 97,17 15% = 82,60 грн.). Такий розрахунок відповідає діючому на березень 2009 року законодавству.

Відповідно до розрахунку сума компенсації втрати доходів у зв'язку із несвоєчасною виплатою середнього заробітку за період з квітня 2009 року по лютий 2018 року, з урахуванням зменшення суми середнього заробітку на 93 250,35 грн (сума 113 803,20 грн зменшена для розрахунку на суми податків 3,6% та 15%, а саме 113 803,203,6% = 109706,28 15% = 93 250,34), яка вважається сплаченою сплачена 31 січня 2018 року за мировою угодою від 22 січня 2018 року на виконання рішення суду від 29 квітня 2016 року № 207/423/16-ц, становить 130 987,17 грн.

Перевіривши розрахунки наведені позивачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку у період з 01 травня 2016 року по 16 березня 2018 року підлягає задоволенню в повному обсязі, так само як і нарахування компенсації втрати частини доходів у зв'язку із несвоєчасною виплатою відповідачем середнього заробітку за час затримки розрахунку обчисленої за період з квітня 2009 року по лютий 2018 року, включно, з огляду на приписи Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» № 2050-111 від 19 жовтня 2000 року, є правомірною та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно зі ст.ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, непроведення повного розрахунку при звільненні призвело до порушення прав позивача, передбачених статтями 47,116 КЗпП України, отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Вищенаведене дає підстави колегії суддів вважати оскаржуване рішення таким, що ґрунтується на принципі співмірності із задоволеними сумами, що відповідає положенням п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року та Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого1995 року.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Отже, правильними є висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, крім того позивач має право на виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постановах від 23 грудня 2015 року у справі № 6-837цс15, від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16.

Доводи апеляційної скарги КП ДОР "Аульський водовід" про те, що середній заробіток не відноситься законодавцем до виду доходів, є надуманим , необгрунтованим та таким, що спростовується наступними нормами.

Відповідно до статей 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

- пенсії;

- соціальні виплати;

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»).

Слід зауважити, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

За змістом ст. 3 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

За таких обставин, судом першої інстанції було вірно враховано передбачені законом гарантії працівника щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, перевірено період затримки розрахунку та здійснено розрахунок компенсації, яка підлягає до виплати позивачу, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновків про задоволення позову у зв'язку із укладенням між сторонами мирової угоди, якою були врегульовані всі спірні моменти, які і стали предметом судового спору, не приймаються судом до уваги, оскільки висновків суду не спростовують, були предметом розгляду в суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Судові витрати, понесені відповідачем у звязку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради Аульський водовід залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

ОСОБА_3