Провадження № 2/679/242/2019
Справа № 679/563/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стасюка Р.М.,

секретаря судового засідання Федорчук Л.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Пашинського А.А.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якого діє Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» про зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати за роботу в зоні відчуження,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати протиправними дії ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «ХАЕС», що полягають у незастосуванні при розрахунку йому заробітної плати, за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 02.12.1986 року по 26.12.1986 року, окладу встановленого за основним місцем роботи та неврахування при розрахунку нарахувань за роботу в надурочний час та неробочі дні; зобов`язати здійснити перерахунок і виплату заробітної плати з врахування окладу встановленого за основним місцем роботи та нарахувань за роботу в надурочний час та неробочі дні.

прийняти по переводу на роботу електрослюсарем на Хмельницьку АЕС з окладом 353,00 крб.

З 02.12.1986 року по 26.12.1986 року був відряджений до зони відчуження Чорнобильської АЕС, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи. Працював протягом 25 днів по 10 годин на добу без вихідних днів.

Згідно Постанови Ради Міністрів УРСР від 10.06.1986 року №207-7 оплата праці працівників, зайнятих на роботах в третій, другій та першій зонах небезпеки, здійснюється відповідно в 4-, 3-, 2-кратному розмірах, понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленого по основному місцю роботи.

Позивач зазначає, що за основним місцем роботи йому було встановлено сталий оклад в розмірі 353,00 крб., який і повинен був враховуватись відповідачем для розрахунку його заробітної плати.

Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 153/10-43 для працівників, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії в зоні радіоактивного випромінення, був встановлений 6-годинний робочий день та 6-денна робоча неділя.

Таким чином враховуючи той факт, що при шестиденному робочому тижні у грудні 1986 року виходить 27 робочих днів, годинна ставка роботи позивача з 02.12.1986 року по 26.12.1986 року, на його думку, мала становити 2,18 крб. (353,00 крб. (посадовий оклад) /27 (робочих днів) / 6 (шестигодинний робочий день).

Однак відповідач при нарахуванні йому заробітної плати за роботу в зоні відчуження замість годинної ставки 2,18 крб., безпідставно врахував годинну тарифну ставку електрослюсаря в розмірі 0,557 крб. не врахувавши при цьому вимоги законодавства щодо оплати праці в надурочний час, з розрахунку за перші дві години в полуторному розмір, а наступні години та неробочі дні в подвійному розмірі.

Таким чином, позивач вважає, що з 250 годин, відпрацьованих ним в зоні відчуження, відповідач повинен був години кожного сьомого дня його роботи - 30 годин (3 дні по 10 годин) порахувати у подвійному розмірі, як за неробочі дні виходячи з шестиденного робочого тижня, а надурочний час за 22 дні порахувати кожну 7-8 години в полуторному розмірі, 9-10 години в подвійному.

Згідно проведеного позивачем розрахунку нарахування йому заробітної плати повинно було б проводитись з розрахунку годинної ставки 2,18 крб. в одинарному розмірі за 132 години (22 дні по шість годин), в полуторному розмірі за 44 години (перші дві години надурочного часу роботи за 22 дні) та 74 години в подвійному розмірі (по дві години надурочного часу за 22 дні та по 10 годин за три неробочі дні) з врахуванням відповідної кратності та додаванням збереженого за основним місцем роботи окладу в розмірі 353,00 крб.

З метою відновлення свого права позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок заробітної плати за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на що отримав лист-відмову №49-112/967 від 24.01.2019 року.

Позивач вважає, що у даному випадку відповідач діє неправомірно та порушує його право на перерахунок заробітної плати.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.04.2019 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

07.05.2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву з додатками.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.06.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача ДП НАЕК «Енергоатом» ВП «Хмельницька АЕС» - Пашинський А.А. в судовому засіданні позов не визнав. Свої заперечення мотивує тим, що проведений позивачем розрахунок з застосуванням годинної тарифної ставки 2,18 крб., при нарахуванні заробітної плати за роботу у зоні відчуження, є безпідставним та не підтверджується первинними документами.

Згідно наказу №613-к від 16.12.1985 року позивач був прийняти по переводу на «Хмельницьку АЕС» електрослюсарем 4 розряду з тарифною ставкою 0,557 крб. за годину. В період з 02.12.1986 року по 26.12.1986 року ОСОБА_1 перебув у відрядженні по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до табеля обліку робочого часу за вказаний період, ОСОБА_1 працював електрослюсарем 4 розряду з тарифним окладом 0,557 крб. за годину в електроцеху Чорнобильської АЕС. По закінченню відрядження Чорнобильською АЕС на позивача було оформлено табель обліку робочого часу. При зверненні позивача за призначенням пенсії йому Чорнобильською АЕС видно довідку №6077 від 11.10.2000 року, якою підтверджено період роботи позивача з 02.12.1986 року по 26.12.1986 року на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Оплата праці за виконану роботу, що відображена в довідці, повністю відповідає розрахунку викладеному в табелі обліку робочого часу за тарифною ставкою 0,557 руб. за годину. Згідно розрахунку заробітної плати, який міститься в табелі, він проведений ОСОБА_1 . наступним чином:

період відрядження з 02.12.1986 - 26.12.1986 року, що становить 25 календарних днів;

оплата з врахуванням зони безпеки 0,557 крб х 4 кратна х 250 = 557 крб.;

премія від нарахованої заробітної плати 60 %, що становить 334,20 крб.;

оплата годин руху від тимчасового місця проживання до місця щоденної роботи на ЧАЕС і назад з розрахунку 20 % тарифної ставки, у заробіток при обчисленні пенсії та середнього заробітку не включається 25 год. х 0,557 крб. х 20 % = 2,78 крб.

Усього нараховано Чорнобильською АЕС 893,98 крб (557+334,20+2,78).

Сума відшкодування витрат по виплаті заробітної плати 893,98 крб. надійшла на рахунки Хмельницької АЕС і була відображена в особовому рахунку позивача в лютому 1987 року понад середньомісячну заробітну плату, збережену за основним місцем роботи на Хмельницькій АЕС, у грудні 1986 року в розмірі 353,00 крб.

Фактична заробітна плата яка була нарахована та виплачена позивачеві за роботу в зоні відчуження та на постійному місці роботи на Хмельницькій АЕС склала 1244,20 крб. (557+334,20+353).

За роботу пов`язану з вахтовим методом позивачу надавались 17 днів відгулів за невикористані дні відпочинку у зв`язку з роботою поверх нормальної тривалості робочого часу.

Табелювання робочого часу позивача та розрахунок його заробітної плати за час відрядження проводився Чорнобильською АЕС, а отже робити перерахунок у ВП ХАЕС немає правових підстав. Вважає, що ВП ХАЕС є неналежним відповідачем.

Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_3 показала, що нарахування заробітної плати ОСОБА_1 по ліквідації аварії на ЧАЕС проводилося Чорнобильськодю АЕС. Сума нарахованої заробітної плати відображалась в довідках про заробіток, які передавались на ХАЕС.

Так, згідно циркуляру №40 від 03.10.1986 року управління бухгалтерського обліку та звітності Міненерго СРСР, після поступлення коштів у вигляді відшкодування затрат по виплаті заробітної плати на розрахунковий рахунок від Чорнобильської АЕС, така сума разом із збереженою середньомісячною заробітною платою за основним місцем роботи, оподатковувалася та виплачувалася працівникам, які були відрядженні на ЧАЕС.

Заробітна плата позивачу за період відрядження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за основним місцем роботи (ВП ХАЕС) не нараховувалась та жодних первинних документів які свідчать про його роботу у відрядженні по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС по місцю основної роботи для оплати не приймались.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, спеціаліста, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Справи, що виникають з трудових правовідносин суди розглядають у порядку цивільного судочинства, що закріплено ч.1 ст.19 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин.

Судом встановлено, що згідно наказу №613-К від 16.12.1985 року, виданого дирекцією Хмельницької АЕС ОСОБА_1 прийнято на роботу по переводу, електрослюсарем електроцеху 4 розряду «Н» з 16.12.1985 року, з годинною тарифною ставкою 0,557 крб.

Згідно наказу №263-К від 19.05.1986 року, виданого дирекцією Хмельницької АЕС, на підставі документів, наданих працівниками про середньомісячну заробітну плату з попереднього місця роботи прийнятих по переводу в дирекцію Хмельницької АЕС, ОСОБА_1 , електрослюсарю електроцеху, встановлено середньомісячну заробітну плату в сумі 353 крб. Зобов`язано бухгалтерію провести перерахунок з 16.12.1985 року.

У період з 02.12.1986 року по 26.12.1986 року позивач був відряджений для участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідок №6077 від 11.10.2000 року, виданих Чорнобильською АЕС, ОСОБА_1 був зайнятий на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в період з 02.12.1986 року по 26.12.1986 року, в якості електрослюсаря з тарифною ставкою 0,557 крб. За роботу в зоні відчуження Чорнобильською АЕС була нарахована заробітна плата 893,98 крб., понад середньомісячну заробітну плату за основним місцем роботи. Кількість відпрацьованого часу складає 250 годин. За роботу пов`язану з вахтовим методом надано 17 днів відгулів за невикористані дні відпочинку у зв`язку з роботою поверх нормальної тривалості робочого часу.

Вказані обставини підтверджуються довідкою про нарахування заробітної плати в 1985-1986 роках ОСОБА_1 №49-878 від 12.07.2019 року, виданою ДП НАЕК «Енергоатом» ВП «Хмельницька АЕС».

ОСОБА_1 звернувся до ДП НАЕК «Енергоатом» ВП «Хмельницька АЕС» із заявою, у якій просив провести перерахунок його заробітної плати за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, з розрахунку годинної тарифної ставки 2,18 крб., яка встановлена по основному місцю роботи, що відповідатиме вимогам Постанови Ради Міністрів УССР від 10.07.1986 року №207-7.

24.01.2019 року листом за вих. № 49-112/967 ДП НАЕК «Енергоатом» ВП «Хмельницька АЕС» відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку його заробітної плати за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, посилаючись на те, що нарахування заробітної плати за час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 893,98 крб. здійснювалось на підставі наявних первинних документів відповідно до п.п.4 п.1 Постанови Ради Міністрів Української РСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7 у чотирьохкратному розмірі тарифної ставки (окладу) понад середньомісячну заробітну плату.

Відповідно до наявного в матеріалах справи особового рахунку позивача (а.с. 49) в грудні 1986 року йому була нарахована заробітна плата в розмірі 353 крб. за основним місцем роботи та заробітна плата за час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 893,98 крб.

Таким чином, ВП ХАЕС виконало обов`язок щодо нарахування заробітної плати за основним місцем роботи за час перебування позивача у відрядженні по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Первинних документів на підтвердження законності застосування годинної тарифної ставки в розмірі 2,18 крб. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС позивачем не надано.

Зі змісту циркуляру №40 від 03.10.1986 року управління бухгалтерського обліку та звітності Міненерго СРСР, вбачається, що працівникам які були відряджені для участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видається довідка про нараховану заробітну плату. Зазначена довідка видається з 01.06.1986 року тими підприємствами, організаціями, які ведуть роботи по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, де відряджена особа працювала.

Виплата заробітної плати, з відрахуванням обов`язкових платежів, здійснюється за основним місцем роботи.

Відшкодування затрат по виплаті заробітної плати працівникам, які були відрядженні на ЧАЕС, здійснювалось за рахунок коштів перерахованих на розрахунковий рахунок підприємства від Чорнобильської АЕС.

Згідно ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України та ч.7 ст.81 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд звертає увагу на те, що нарахування заробітної плати позивачу за час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 893,98 крб. здійснювалось самою Чорнобильською АЕС, таким чином, доказів з боку позивача щодо наявності обов`язку відповідача, а саме ВП ХАЕС, здійснити перерахунок заробітної плати за роботу в зоні відчуження не надано, а також судом не встановлено.

Згідно ст.81 ЦПК України, позивачем не було доведено належність заявлених вимог до компетенції відповідача.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Зважаючи на Закону України «Про судовий збір», позивач як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії, від сплати судового збору звільняється.

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок Держави.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 8, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якого діє Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» про зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати за роботу в зоні відчуження - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду складено 04 жовтня 2019 року.

Головуючий: Р.М. Стасюк

Рішення суду набрало законної сили "___"__________20___року