Справа № 357/3606/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки в спадковому майні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з частини земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,0506 га, що належала померлому та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Позивач з метою прийняття спадщини звернулась до нотаріальної контори, проте їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину , а саме на частку земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не представляється можливим, через те, що частки співвласників земельної ділянки не визначені, що і послужило підставою звернення ОСОБА_1 до суду.

В судове засідання позивачка не з`явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, з кадастровим номером :06:022:0027 площею 0,0506 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, остання належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_1 , як його дочка, як спадкоємець першої черги за законом, подавши відповідну заяву до Другої Білоцерківської державної міської нотаріальної контори. Однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2018 року №103/02-31, в якій зазначила, що спадкоємицею ОСОБА_1 для оформлення спадщини після ОСОБА_4 було подано документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку, в яких не встановлено частки, які належать співвласникам, і зв`язку з чим відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину.

При отриманні свідоцтва про право власності частки співвласників земельної ділянки виділені не були.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, право власності на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_4 12/100 частин житлового будинку на підставі договору дарування №2037 від 29.01.1981 року, 45/100 частин житлового будинку на підставі договору дарування №1-6783 від 19.10.1989 року; за ОСОБА_2 33/100 частин житлового будинку на підставі договору дарування №1-6785 від 19.10.1989 року та за ОСОБА_3 10/100 частин житлового будинку на підставі договору дарування №2-922 від 25.05.1998 року.

Після смерті ОСОБА_4 позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видано державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. 20.01.2018 року, зареєстровано у реєстрі за №1-73, відповідно до якого ОСОБА_1 є власником 57/100 частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Згідно до ст. 368 ЦК України, загальна кількість двох або більше осіб без зазначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки майна, що є в спільній сумісній власності частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 п. 12 роз`яснено, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Відповідачі позовні вимоги визнають, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачами, оскільки іншим чином, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника не можливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності співвласника у спільному сумісному майні, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Позивачка не ставить вимогу про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст.5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 319, 355,356,368,370,372, 1226, 1268 ЦК України,суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визначити, що частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 0,0506 га у відповідності з частками співвласників у праві власності на житловий будинок становлять: за померлим 28 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 - 57/100 часток, за ОСОБА_2 - 33/100, за ОСОБА_3 - 10/100.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законно сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель