ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 394/301/19

провадження № 22-ц/4809/1486/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М.М.

учасники справи:

позивач - Фермерське господарство «Кожушка Юрія Івановича», представник - адвокат Кривонос Андрій Ілліч

відповідачі - ОСОБА_1 , Селянське фермерське господарство «Васильєва Віталія Валерійовича»

третя особа - державний реєстратор Новоархангельської районної державної адміністрації Мельник Сергій Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кривоноса Андрія Ілліча в інтересах Фермерського господарства «Кожушка Юрія Івановича» на ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2019 року у складі судді Партоліної І. П. у справі за позовом Фермерського господарства «Кожушка Юрія Івановича» до ОСОБА_1 , Селянського фермерського господарства «Васильєва Віталія Валерійовича», третя особа: державний реєстратор Новоархангельської районної державної адміністрації Мельник Сергій Володимирович про визнання недійсним договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Фермерське господарство «Кожушка Юрія Івановича» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 , Селянського фермерського господарства «Васильєва Віталія Валерійовича», третя особа: державний реєстратор Новоархангельської районної державної адміністрації Мельник Сергій Володимирович про визнання недійсним договору оренди землі.

Зазначало, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,17 га, кадастровий номер :02:000:9008, розташованої на території Надлацької сільської ради Новоархангельського району. 01 жовтня 2007 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, строком на 20 років, який зареєстровано у Новоархангельському відділі Кіровоградської філії ЦДЗК 14 березня 2008 року. Фермерське господарство виконує всі зобов?язання за договором оренди та до теперішнього часу на законних підставах використовує земельну ділянку для вирощування сільськогосподарських культур. Проте, у березні 2019 року йому стало відомо, що державним реєстратором Новоархангельської районної державної адміністрації Мельником С.В. 20 лютого 2019 року зареєстровано договір оренди цієї ж земельної ділянки б/н від 20 лютого 2019 року , укладений між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Васильєва Віталія Валерійовича».

Просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,1683 га, кадастровий номер :02:000:9008, розташованої на території Надлацької сільської ради Новоархангельського району, укладений 20 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Васильєва Віталія Валерійовича». Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки б/н, укладеного 20 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Васильєва Віталія Валерійовича» на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:9008, проведену 20 лютого 2019 року державним реєстратором Новоархангельської районної державної адміністрації Мельником С.В.

На початку розгляду справи позивач подав заяву про зменшення позовних вимог. Зазначав, що йому стало відомо про скасування державної реєстрації спірного договору оренди 27 березня 2019 року. Остаточно просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,1683 га, кадастровий номер :02:000:9008, розташованої на території Надлацької сільської ради Новоархангельського району, укладений 20 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Васильєва Віталія Валерійовича» (а.с.77-79).

Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2019 року провадження у справі за позовом Фермерського господарства «Кожушка Юрія Івановича» до ОСОБА_1 , Селянського фермерського господарства «Васильєва Віталія Валерійовича», третя особа: державний реєстратор Новоархангельської районної державної адміністрації Мельник Сергій Володимирович про визнання недійсним договору оренди землі закрито на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв?язку з відсутністю предмету спору (а.с.96-97).

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановлену з порушенням норм процесуального права, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що судом було встановлено, що договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та СФГ «Васильєва Віталія Валерійовича» було достроково розірвано відповідно до угоди від 25 березня 2019 року про дострокове розірвання договору оренди та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права. Проте, розірвання спірного договору оренди не вичерпало спірні правовідносини між позивачем та власником земельної ділянки. Суд, всупереч чинному законодавству, при дослідженні спірного правочину не встановив наявність фактичних обставин, зокрема, наявність діючого договору оренди на цю ж саму земельну ділянку, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 Не надав оцінки діям відповідачів, в чому конкретно полягає неправомірність їх дій та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Не надав правової оцінки діям третьої особи, якою в порушення чинного законодавства здійснено подвійну реєстрацію спірного договору оренди на земельну ділянку, яка вже перебуває в оренді у позивача. Ненадання судом правової оцінки діям відповідачів не виключає в подальшому з боку ОСОБА_1 та третьої особи спроб укладання та реєстрації подвійних договорів з іншими орендарями. Також судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, які поніс позивач.

Апеляційне провадження відкрито 02 вересня 2019 року (а.с.120), ухвалою від 13 вересня 2019 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 02 жовтня 2019 року (а.с.128).

Відзиви на апеляційну скаргу не надійшли.

В засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги. Інші учасники справи, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи під розписку (а.с.142-144), в засідання апеляційного суду не прибули, причини неявки суду не повідомили.

Третя особа державний реєстратор подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.145-146).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

20 березня 2019 року позивач здав на пошту позовну заяву про визнання недійсним договору оренди та скасування його державної реєстрації, яка надійшла в суд 29 березня 2019 року (а.с.3,26).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем Фермерським господарством ОСОБА_2 01 жовтня 2007 року укладено та 14 березня 2008 року зареєстровано договір оренди земельної ділянки площею 3,17 га, яка знаходиться на території Надлацької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області (а.с.10-14).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що 20 лютого 2019 року здійснено державну реєстрацію договору оренди від 20 лютого 2019 року зазначеної земельної ділянки з новим орендарем селянським фермерським господарством «Васильєва Віталія Валерійовича» (а.с.17-18).

З метою досудового врегулювання спору 06 березня 2019 року позивач здав на пошту претензію щодо скасування державної реєстрації договору оренди з СФГ «Васильєва Віталія Валерійовича» (а.с.19-20).

Отримавши 16 березня 2019 року претензію відповідачі 25 березня 2019 року уклали угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки (а.с.47), 27 березня 2019 року державним реєстратором здійснено припинення права оренди (а.с.46).

В зв`язку з такими обставинами, позивач подав заяву про зменшення позовних вимог в частині визнання дій неправомірними та скасування державної реєстрації договору оренди від 20 лютого 2019 року та заяву про повернення судового збору, сплачену за цю частину позовних вимог (а.с.77-79).

Клопотання позивача задоволено і ухвалою суду від 24 травня 2019 року повернуто позивачу сплачений ним 19 березня 2019 року судовий збір в сумі 1921 грн. (а.с.83).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

У конкретному договірному зобов`язанні в якості елементів змісту договірних зобов`язань сторонами визначаються предмет, місце, строк виконання зобов`язання, зустрічні зобов`язання боржника та інші.

Виникнення спору може обумовлюватися або порушенням окремих умов договору, або порушенням певних прав позивача.

Стаття 610 ЦК України визначає порушенням зобов`язання його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом статей 599, 604 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином або за домовленістю сторін.

У статтях 651, 653 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто при настанні конкретних юридичних фактів, в тому числі за наявності волі сторін, зобов`язання припиняє своє існування та означає, що учасники такого зобов`язання втратили свої права та обов`язки за зобов`язанням, тобто кредитор вже не має права вимагати, а боржник не має обов`язку його виконувати.

Предметом спору є об`єкт спірних правовідносин,це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, тобто благо, щодо якого виникає спір між сторонами правовідносин.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Саме до цього зводяться висновки, викладені в Постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами, а припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 ЦК України).

Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Ч.1 ст. 216 ЦК України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно зі статтею 236 ЦК України виконання правочину, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов`язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов`язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Такі роз`яснення є також в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року.

Із правової природи зобов`язання про оренду вбачається, що фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним унеможливлює застосування наслідків недійсності правочину відповідно до статті 216 ЦК України, оскільки використання майна - «річ» безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо. Тому, визнаючи договір оренди недійсним, необхідно серед іншого встановити обставини, пов`язані з виконанням такого договору, та визначити момент, з якого вважаються припиненими зобов`язання за цим договором.

У цій справі позовні вимоги зводяться до визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, який між відповідачами розірвано, а з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка ніколи не вибувала з фактичного користування позивача, жодних неврегульованих питань між сторонами договору не існує, як не доведено і існування будь-якого інтересу чи правовідносин з третіми особами з приводу укладення, виконання та припинення цього договору оренди, тобто зобов`язання за спірним договором є припиненими.

Спору щодо цього майна не існує, відсутні підстави вважати про наявність предмета спору у даній справі.

Колегія суддів вважає, що постановлення судом першої інстанції ухвали про закриття провадження у справі не є відступом від правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 7 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17, провадження № 12-112гс18, про те, що розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним, оскільки у цій справі предметом спору є договір, який взагалі не виконувався.

Доводи позивача про необхідність судового рішення для встановлення недобросовісності дій відповідачів при укладенні оспорюваного договору оренди, а також порушення посадових обов`язків державним реєстратором не ґрунтуються на встановлених ст.2 ЦПК України завданнях та засадах цивільного судочинства.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з відповідачем ОСОБА_1 позивач продовжує перебувати у договірних відносинах, а від вирішення спору про визнання незаконною та скасування державної реєстрації договору позивач сам відмовився.

Щодо розподілу судових витрат колегія суддів зазначає, що відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У позивача немає перешкод подати таке клопотання. Матеріали справи не містять документів про сплату позивачем витрат на правову допомогу.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог процесуального закону. В межах доводів та вимог апеляційної скарги підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись п.1 ст.374,375,381,382,384 ЦПК України , суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Кривоноса Андрія Ілліча в інтересах Фермерського господарства «Кожушка Юрія Івановича» залишити без задоволення, а ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2019 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко