Справа № 456/363/19 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/2179/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м.Львів

Справа № 456/363/19

Провадження № 22ц/811/2179/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Стрию 21 травня 2019 року (суддя Сас С.С.)

у справі

за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування однією виплатою, -

встановив:

30 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з цим позовом. Просить стягнути з відповідача на його користь 153 406,42 грн. страхового відшкодування однією виплатою. В обґрунтування позову посилається на те, що 4 лютого 2018 року водій автомобіля Volvo В12 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 загинуна на місці пригоди. Вказує, що 22 серпня 2018 року до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» подано заяву про виплату страхового відшкодування, а саме виплатити малолітній доньці загиблої ОСОБА_3 14 892 грн. моральної шкоди та 223 103,60 грн. відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, а також 14892 грн. моральної шкоди йому ( ОСОБА_1 ). 3 січня 2019 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» прийнято рішення про виплату моральної шкоди в розмірі 29 784 грн. Однак, відповідач не виплатив витрати на утримання ОСОБА_6 у повному обсязі. Зазначає, що невиплачена частина витрат на утримання в розмірі 155 324 грн. відповідачем буде сплачена частинами впродовж шести років до 10 вересня 2025 року. Вказує, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатив лише 1917,58 грн. витрат на утримання, тому відповідач зобов`язаний доплатити ще 153 406,42 грн. Просить позов задовольнити.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2019 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суд першої інстанції мотивовано наступним.

Встановлено, що 4 лютого 2018 року внаслідок ДТП за участю автомобіля «Volvo B12», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 загинула ОСОБА_5 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

3 березня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб. Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Вільхівецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої є: ОСОБА_1 та ОСОБА_5

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Стрийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 12.

З матеріалів справи, а саме з довідки Грабовецької сільської ради Стрийського району Львівської області від 22 лютого 2018 року №255 вбачається, що на час смерті ОСОБА_5 проживала у АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

12 липня 2018 року постановою Слідчого управління Національної поліції у Львівській області закрито кримінальне провадження № 0000088, внесене 4 лютого 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_9 ознак складу кримінального правопорушення.

З довідки Управління обслуговування громадян Стрийського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 1939/02.06-26 від 16 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 з 5 лютого 2018 року знаходиться на обліку в Стрийському відділі обслуговування громадян і отримує пенсію по втраті годувальника на дитину ОСОБА_3 Пенсія призначена на термін з 5 лютого 2018 року по 30 вересня 2025 року в розмірі 1452 грн.

Згідно довідки про доходи №2342 від 1 березня 2018 року, виданої ТзОВ «АТБ Маркет», дохід ОСОБА_5 за період з 1 серпня 2017 року по 31 січня 2018 року становить 33 465,53 грн.

22 серпня 2018 року ТзОВ «Юридична компанія «Відшкодування» в інтересах ОСОБА_1 подано до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» заяву про виплату страхового відшкодування, а саме: виплатити малолітній доньці загиблої ОСОБА_3 14 892 грн. моральну шкоду та 223 103,60 грн. на відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, та 14 892 грн. моральної шкоди чоловікові ОСОБА_1

6 вересня 2018 року листом №6208 ТзОВ «Юридична компанія «Відшкодування» в інтересах ОСОБА_1 подано до відповідача скеровано інформацію про склад сім`ї потерпілої.

Встановлено, що листом №175-31 від 10 січня 2019 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» повідомлено ТзОВ ЮК «Відшкодування» про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 155 324,00 грн. із долученим графіком виплат в сумі 1 917,58 грн. на термін з 10 січня 2019 року по 10 вересня 2025 року.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг подано вимогу ПрАТ СК «ПЗУ Україна» щодо надання інформації та документів від 17 грудня 2018 року №12879/13-8 у зв`язку із зверненням позивача щодо неналежного виконання ПрАТ СК «ПЗУ Україна» зобов`язань за договором. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надано відповідь №44/13 від 10 січня 2019 року на вимогу щодо виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 .

З розпоряджень на виплату стахового відшкодування та платіжних доручень вбачається, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснено на ТзОВ «Юридична компанія «Відшкодування» виплати страхового відшкодування в сумі 1917,58 грн. в січні, лютому, березні та квітні 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Згідно із п. 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відшкодування шкоди завданої смертю потерпілої, в тому числі виплата відповідного страхового відшкодування, може бути здійснена як шляхом одноразової виплати, так і шляхом щомісячних платежів. При цьому одноразова виплата може здійснюватися лише у разі наявності обставин, що мають істотне значення.

Відповідач обґрунтовано та правомірно прийняв рішення про виплату позивачу страхового відшкодування, яке передбачено у п.27.2 ст.27 Закону та ст.1200 ЦК України шляхом сплати відповідних щомісячних платежів.

Встановлено, що відповідач продовжує виконувати взяті на себе зобов`язання зі сплати щомісячних платежів.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із ст. 8 цього Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 22 Закону України у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1 ст. 23 цього Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно до ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка є спеціальною нормою, що регулює спільні правовідносини, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Статтею 27.5 цього Закону встановлено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відтак, розтермінування виплати страхового відшкодування на утримання дитини загиблої суперечить положенням ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 36.2 цього Закону передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його в передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Всупереч ст.36.2 Закону, страховиком здійснено лише часткову виплату страхового відшкодування.

Згідно із ст.2.1 Закону «Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства, України, то застосовуються норми цього Закону, який є спеціальною нормою.

Відповідно до ст. 1202 ЦК України передбачає, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого здійснюється щомісячними платежами.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак: саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що з відповідача належить стягнути на користь позивача, на утриманні якого перебуває дитина загиблої, страхове відшкодування, з відрахуванням тих виплат, які уже були проведені, а саме у розмірі 145 736,10 грн. ,58 Х 5) однією виплатою, що відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин здійснене для забезпечення прав дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610, 612 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 988 цього Кодексу страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись: ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2019 року скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) в користь ОСОБА_1 145 736, 10 грн. (сто сорок п`ять тисяч сімсот тридцять шість грн. 10 коп.) страхового відшкодування.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 3 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді