Номер провадження: 22-ц/813/2492/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря - Чепрас А.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року (одноособово суддя Домусчі Л.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

06.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а саме:встановити відповідальність ОСОБА_2 у скоєнні 31.07.2016 року ДТП (адміністративні матеріали №1791 від 31.07.2016 року) та зникненні останнього з місця ДТП до приїзду патрульної поліції; у разі встановлення відповідальності відповідача стягнути на його користь майнову шкоду у розмірі суми необхідної для ремонту автомобіля (за висновком страхової компанії) та моральну шкоду в сумі 1584 гривень, які сплачено за проведення експертизи.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

31.07.2016 року у провулку Світлий в м. Одесі сталося ДТП. Відповідач ОСОБА_2 не дочекався приїзду патрульної поліції та самовільно поїхав з місця ДТП, скориставшись тим, що пошкодження на його автомобілі виявилися незначними, що було засвідчено свідком ОСОБА_3 Адміністративна справа розглядалася майже рік, а у квітні 2017 року надано висновок судової експертизи, яку він оплатив. Окрім матеріальних збитків, що були спричинені внаслідок ДТП, йому заподіяна і моральна шкода, оскільки незважаючи на свідчення свідка та факт зникнення з місця ДТП відповідача ОСОБА_2 , слідчий у справі не зміг встановити вину ОСОБА_2 та розпочати адміністративне провадження за фактом ДТП.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просив позов задовольнити.

31.01.2018 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат на правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 31.07.2016 року приблизно о 13 годині 25 хвилин, він, керуючи автомобілем Ssang Yong Rexton, д/н НОМЕР_1 , виконував поворот ліворуч у провулок Світлий. З метою подальшого паркування зупинився і в цей момент позаду під`їхав автомобіль Hyundai Sonata, д/н НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 й почав сигналити. З метою з`ясування обставин ситуації, що склалася, він вийшов зі свого автомобіля та підійшов до ОСОБА_1 , який почав кричати та звинувачувати його у спричиненні пошкоджень його автомобілю і необхідності відшкодування завданого збитку. При цьому, на його ( ОСОБА_2 ) автомобілі жодних механічних пошкоджень, які б вказували на зіткнення (контактування) з автомобілем ОСОБА_4 , не було.

Не бажаючи продовжувати з`ясовувати стосунки з ОСОБА_1 та слухати його надумані звинувачення, він пішов по своїм справам.

У подальшому, за заявою ОСОБА_1 проведено перевірку викладених обставин щодо зіткнення автомобілів, за результатами якої не встановлено факту спричинення ОСОБА_2 пошкоджень автомобілю Hyundai Sonata, д/н НОМЕР_2 .

Посилаючись на те, що звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів і до суду суттєво вплинули на його нормальний спосіб життя, йому довелося надавати відповідні пояснення поліції та доводити безпідставність обвинувачень ОСОБА_1 , що в свою чергу призвело до нервового напруження, стресу та емоційної напруги, потягнуло за собою підвищення тиску та головний біль, ОСОБА_2 просив стягнути на відшкодування моральної шкоди 2 000 гривень і 3 200 гривень на правничу допомогу, а також судові витрати.

05.03.2018 року, на підставі ухвали суду, позови об`єднані в одне провадження.

У судовому засіданні 20.11.2018 року позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав і просив відмовити у задоволенні зустрічного позову, представник відповідача позов ОСОБА_1 не визнав і просив задовольнити зустрічний позов.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав винним ОСОБА_2 у скоєнні ДТП 31.07.2016 року та залишенні місця пригоди до приїзду патрульної поліції і стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення комплексного транспортно-трасологічного дослідження по матеріалах ДТП у розмірі 1 585,44 гривень та судовий збір у розмірі 640 гривень. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено. Суд відмовив ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

ОСОБА_2 не погодився із рішенням суду першої інстанції від 20.11.2018 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким у позовних вимогах ОСОБА_1 . відмовити, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Суд дійшов правильного висновку, що підставою для юридичної відповідальності є склад правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, а також вина.

Проте рішення про визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні ДТП 31.07.2016 року та залишення місця пригоди до приїзду патрульної поліції є безпідставним.

Суд в рішенні зазначив, що: «з письмових пояснень учасників події, які були присутні 31.07.2016 року, висновку експертного транспортно-трасологічного дослідження слідів та ушкоджень № 4143 від10.04.2017 року, суд приходить до висновку про наявність вини відповідача та вважає за можливе визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні ДТП 31.07.2016 року та залишення місця пригоди до приїзду патрульної поліції.»

Висновок експертного транспортно-трасологічного дослідження слідів та ушкоджень на автомобілях Ssang Yong Rexton, р/н НОМЕР_1 та Hyundai Sonata, р/н НОМЕР_2 № 4143 від 10.04.2017 року мав був одним із доказів, на підставі якого суд би дійшов такого висновку.

Однак у висновках екперта зазначається про наступне: «Встановити чи мав місце контакт між автомобілями Ssang Yong Rexton, р/н НОМЕР_1 та Hyundai Sonata, р/н НОМЕР_2 та який був механізм контактування, не представляється можливим. Встановити версія кого з водіїв спроможна з технічної точки зору не представляється можливим.»

Тобто зазначений доказ не відповідає вимогам ст. 79 ЦПК України, оскільки з нього не можна встановити дійсні обставини справи.

Письмові пояснення учасників події, які були присутні 31.07.2016 року, надані інспекторам патрульної поліції і саме цих пояснень у сукупності з іншими доказами, що досліджувалися під час адміністративного провадження, не було недостатньо, у зв`язку з чим провадження в адміністративній справі закрито.

Суд обмежився матеріалами адміністративної справи, що стосувалися дослідження письмових показань учасників, свідків нібито ДТП. Зокрема, суд в рішенні послався на письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , які вона надавала інспектору патрульної поліції, проте свідок ОСОБА_3 до суду як свідок не викликалася, не попереджалась про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень, суд не мав можливості впевнитися в її дієздатності, достовірності її показань та їх вольовому аспекті.

Докази, на які посилається суд при вирішенні питання про притягненні до відповідальності ОСОБА_2 та визнання його вини є недостовірними і недостатніми у своїй сукупності.

Працівник поліції ОСОБА_5 провів перевірку викладених ОСОБА_1 обставин за результатами якої закрито адміністративне провадження, при цьому, вину ОСОБА_2 у спричиненні пошкоджень автомобілю Hyundai Sonata, р/н НОМЕР_2 не встановлено, що свідчить про надуманість звинувачень ОСОБА_1 та безпідставність його позовних вимог.

Пересвідчившись, що його машина не пошкоджена та інших ознак ДТП немає, ОСОБА_2 зробив логічний висновок, що він немає ніякого відношення до пошкоджень на автомобілі ОСОБА_1 .

Суд проігнорував пояснення ОСОБА_2 щодо спричинення йому моральної шкоди. Ствердження суду в рішенні, що ОСОБА_2 не зазначив у чому саме полягає завдана йому моральна шкода і тому у позові відмовлено, свідчить про упередженість суду, неповне з`ясування всіх обставин справи, оскільки зустрічна позовна заява зазначає у чому саме проявилися наслідки спричиненої ОСОБА_2 моральної шкоди.

Також суд безпідставно відмовив у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу із посиланням на недоведеність цих обставин.

З метою захисту від безпідставних звинувачень, підготовки матеріалів та складання зустрічного позову, представництва інтересів у суді за відсутності відповідної освіти та досвіду ОСОБА_2 був змушений звернутися за правовою допомогою до адвоката і укласти договір про надання юридичних послуг № 2712 від 27.12.2017 року. Попередній розрахунок витрат, згідно договору, надано до суду першої інстанції, акт наданих послуг було складено вже після прийняття судом першої інстанції рішення.

ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, яка не відповідає змісту та формі, встановлених ст. ст. 119-120 ЦПК України. ОСОБА_1 подав позов із посиланням на ст. 128 КПК України, однак відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, позов подається у порядку кримінального провадження, якщо завдано майнову та матеріальну шкоду кримінальним правопорушенням. Між тим, ОСОБА_1 звинувачує ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного порушення.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Позивач ОСОБА_1 не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлено і сторонами неоспорені такі обставини.

31.07.2016 року приблизно о 13 годині 25 хвилин на лінію 102 надійшов виклик ОСОБА_1 про те, що його автомобіль Hyundai Sonata, д/н НОМЕР_2 потрапив в ДТП, а інший учасник ДТП зник. На місце ДТП прибув екіпаж патрульної поліції (а.с.5-7,120,121).

З участю ОСОБА_1 складено схему місця ДТП (а.с.122).

У своїх поясненнях від 31.07.2016 року ОСОБА_1 зазначив, що 31.07.2016 року він рухався по провулку Світлий за автомобілем Ssang Yong Rexton, д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 Обидва почали повертати ліворуч і в цей час водій ОСОБА_2 зупинився і почав рухатись заднім ходом, не переконавшись у відсутності перешкод, допустив зіткнення з його автомобілем, а після нетривалої бесіди, залишив місце події (а.с.8,9,123).

10.08.2016 року ОСОБА_2 надав пояснення про те, що 31.07.2016 року приблизно о 13 годині 25 хвилин, він, керуючи автомобілем Ssang Yong Rexton, д/н НОМЕР_1 , виконував поворот ліворуч у провулок Світлий з метою подальшого паркування зупинився і в цей момент позаду під`їхав автомобіль Hyundai Sonata, д/н НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 й почав сигналити. З метою з`ясування обставин ситуації, що склалася, він вийшов зі свого автомобіля та підійшов до ОСОБА_1 , який почав кричати та звинувачувати його у спричиненні пошкоджень його автомобілю та необхідності відшкодування завданого збитку. При цьому, на його ( ОСОБА_2 ) автомобілі жодних механічних пошкоджень, які б вказували на зіткнення (контактування) з автомобілем ОСОБА_4 , не було (а.с.126).

Згідно висновку №4143 від 10.04.2017 року експертного транспортно-трасологічного дослідження слідів та ушкоджень на автомобілях Ssang Yong Rexton, д/н НОМЕР_1 і Hyundai Sonata, д/н НОМЕР_2 , - встановити чи мав місце контакт між автомобілями та який був механізм контактування, а також встановити версія кого з водіїв спроможна з технічної точки зору, не надається можливим (а.с.136).

За матеріалами адміністративної справи №1791 від 31.07.2016 року, порушеної на підставі рапорту т.в.о. інспектора з ОД ВР та ОМ ДТП УПП у м. Одесі, у встановленому законом порядку, рішення про притягнення водіїв ОСОБА_4 або ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, станом на час розгляду справи в суді першої інстанції не прийнято (а.с.117-138).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування майнової і моральної шкоди, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов у частині визнання винним ОСОБА_2 у скоєнні ДТП 31.07.2016 року та залишенні місця пригоди до приїзду патрульної поліції, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат за проведення комплексного транспортно-трасологічного дослідження по матеріалах ДТП у розмірі 1 585,44 гривень та судового збору виходив з того, що позовні вимоги у цій частині є доведеними та обґрунтованими (а.с.166-169).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині з таких підстав.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч.ч.2-5 ст. 13 ЦК України (ст. 16 ЦК України).

Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач ОСОБА_2 порушив його права під час керування транспортним засобом і у порядку цивільного судочинства просить встановити відповідальність ОСОБА_2 у скоєнні 31.07.2016 року ДТП (адміністративні матеріали №1791 від 31.07.2016 року) та зникненні останнього з місця ДТП до приїзду патрульної поліції.

Між тим, за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди і порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів передбачена адміністративна відповідальність (ст. 122-4, 124 КУпАП).

Відповідно вина особи за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди і порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів підлягає встановленню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Встановлення відповідальності ОСОБА_2 у скоєнні 31.07.2016 року ДТП (адміністративні матеріали №1791 від 31.07.2016 року) та зникненні останнього з місця ДТП до приїзду патрульної поліції, у розумінні ст. 16 ЦК України, у даному випадку, не є належним способом захисту порушеного права.

За таких обставин, колегія суддів відмовляє у позові про встановлення відповідальності ОСОБА_2 у скоєнні 31.07.2016 року ДТП (адміністративні матеріали №1791 від 31.07.2016 року) та зникненні останнього з місця ДТП до приїзду патрульної поліції.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат за проведення експертизи (моральної шкоди) в розмірі 1584 гривень задоволенню не підлягають з таких підстав.

Позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1584 гривень, які він сплатив за проведення експертизи (а.с.2)

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ст. 1166 ч.1, ч.2, ст. 1167 ч.1 ЦК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ч.1 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ч.2 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 80 ч.1 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 81 ч.1 ЦПК України).

Для покладення на відповідача ОСОБА_2 обов`язку відшкодувати позивачу витрати за проведення експертизи в адміністративній справі слід довести, що витрати мали місце з вини відповідача.

Всупереч ст. ст. 77-80 ЦПК України, позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що витрати за проведення комплексного транспортно-трасологічного дослідження мали місце з вини відповідача ОСОБА_2 .

За таких обставин, відсутні підстави для покладення на ОСОБА_2 відповідальності відшкодувати позивачу витрати за проведення комплексного транспортно-трасологічного дослідження в розмірі 1 584 гривень, колегія суддів відмовляє у позові у цій частині за недоведеністю вимог.

Рішенням суду від 20.11.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у позові про відшкодування майнової шкоди у розмірі суми необхідної для ремонту автомобіля і позивач погодився з рішенням суду у цій частині.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд виходив з недоведеності позовних вимог (а.с.169).

Колегія суддів погоджується з висновком суду у цій частині.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ст. 23 ч.ч.1-3 ЦК України).

Позивач ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві обґрунтував спричинення моральної шкоди із посиланням на те, що ОСОБА_1 звертався до органів поліції та суду з приводу скоєння ДТП і спричинення майнової шкоди (а.с.47-49).

Разом з тим, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зважаючи на те, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, визначені ст. 23 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника відповідача у скарзі про те, що: судпроігнорував пояснення ОСОБА_2 щодо спричинення йому моральної шкоди, оскільки зустрічна позовна заява зазначає у чому саме проявилися наслідки спричиненої ОСОБА_2 моральної шкоди; суд безпідставно відмовив у стягненні з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу із посиланням на недоведеність цих обставин; з метою захисту від безпідставних звинувачень, підготовки матеріалів та складання зустрічного позову, представництва інтересів у суді ОСОБА_2 був змушений звернутися за правовою допомогою до адвоката; ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, яка не відповідає змісту та формі, встановлених ст. ст. 119-120 ЦПК України, - не заслуговують на увагу.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтував тим, що він був вимушений надавити відповідні пояснення поліції та доводи безпідставність звинувачень, що призвело до нервового напруження, стресу та емоційної напруги (а.с.48).

Зазначені обставини не є підставою для покладення на ОСОБА_1 обов`язку щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки для з`ясування обставин 31.07.2016 року з участю транспортних засобів під керуванням позивача і відповідача, учасники цих подій зобов`язані сприяти встановленню істини, як під час розслідування адміністративної справи, так і під час розгляду справи у порядку цивільного судочинства.

Підготовка адвокатом зустрічної позовної заяви і представництво адвоката на підтримання зустрічного позову, у задоволенні якого суд відмовив, не є підставою для відшкодування витрат на правничу допомогу.

Крім того, всупереч ст. 141 ЦПК України, суду не надано належних доказів на підтвердження сплати ОСОБА_2 3 500 гривень за надання правничої допомоги.

Недотримання змісту та формі позовної заяви, у даному випадку мало формальні ознаки, а тому не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову у позові саме з цих підстав.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не довели того, що порушено їхні права або інтереси, а тому відсутні підстави для ствердження про порушення їхніх прав, за захистом яких вони звернулися до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України)

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову, а тому рішення суду у цій частині підлягає залишенню без змін.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що рішення суду в частині визнання винним ОСОБА_2 у скоєнні ДТП 31.07.2016 року та залишенні місця пригоди до приїзду патрульної служби, стягнення витрат за проведення комплексного транспортно-трасологічного дослідження в розмірі 1585,44 гривень постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права (ст. ст. 16, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 77-81 ЦПК України), рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у позові в цій частині.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.103, ч.ч.6,7 ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи і звільнений від судових витрат (а.с.182).

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.п.1,2, 375 ч.1, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року в частині визнання винним ОСОБА_2 у скоєнні ДТП 31.07.2016 року та залишенні місця пригоди до приїзду патрульної служби, стягнення витрат за проведення комплексного транспортно-трасологічного дослідження в розмірі 1585,44 гривень і судового збору в розмірі 640 гривень - скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про встановлення відповідальності ОСОБА_2 у скоєнні ДТП 31.07.2016 року та зникненні з місця ДТП до приїзду патрульної поліції, стягнення 1584 гривень.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 07.10.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков