П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша українська хімічна компанія» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша українська хімічна компанія» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ТОВ «Перша українська хімічна компанія»звернулася до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача 115 383 грн. 87 коп., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у сумі 2 100 грн. та судовий збір у сумі 1 866 грн. 89 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 грудня 2016 року по вул. Січових Стрільців, 28/2-А в місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Вольво», д/н НОМЕР_1, який належав позивачу, «Мазда», д/н НОМЕР_2, під керуванням відповідача та «Вольво», д/н НОМЕР_3. Згідно постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2017 року водія транспортного засобу «Мазда», д/н НОМЕР_2, ОСОБА_5 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що спричинило пошкодження транспортного засобу, належного позивачу. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5, як власника транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», яка здійснила виплату страхового відшкодування в межах полісу в сумі 100 000 грн. Позивачем було замовлено проведення автотоварознавчої експертизи, згідно з висновками якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Вольво», д/н НОМЕР_1, склала 200 032 грн. 32 коп. та 24 425 грн. 83 коп. втрати товарної вартості, а всього 224 458 грн. 15 коп. Оскільки суми страхового відшкодування виявилось недостатньо для відшкодування завданої позивачу шкоди, останній просив стягнути з відповідача різницю між сумою завданих збитків та страховим відшкодуванням.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2019 року позов ТОВ «Перша українська хімічна компанія» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Перша Українська Хімічна Компанія» суму матеріального збитку в розмірі 49 730 грн. 12 коп. та 2 100 грн. витрат на проведення товарознавчої експертизи.В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Перша українська хімічна компанія»просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови позовних вимог через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач повинна відшкодувати йому за пошкоджений автомобіль 115 383 грн. 87 коп. Суд помилково вирішив стягнути з відповідача різницю між вартістю ремонту з урахуванням зносу та сумою страхового відшкодування. Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 21 лютого 2018 року, в якій за результатами розгляду аналогічної справи було задоволено касаційну скаргу позивача та стягнуто на його користь різницю між вартістю відновлювального ремонту (без урахування зносу) та сумою страхового відшкодування. Розрахунок суми відшкодування шкоди Верховним Судом здійснено саме на підставі висновків автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 21 грудня 2016 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «Mazda»,д.н.з. НОМЕР_4, по вулиці Січових Стрільців, 58/2-А в м. Києві, під час перестроювання з правої смуги руху в ліву, не дала дорогу автомобілю марки«Volvo», д.н.з. НОМЕР_3, який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення, після чого автомобіль «Mazda», д.н.з. НОМЕР_2, відкинуло в сторону у припаркований автомобіль марки «Volvo», д.н.з. НОМЕР_1, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2017 року ОСОБА_5 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 за ст. 124 КпАП України було закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.5).

ПрАТ «СК «ВУСО» здійснила виплату страхового відшкодування в межах полісу на користь позивача в сумі 100 000 грн. (а.с.24).

Згідно із висновком експертів за результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи № 10490/18-52/10491/18-54 від 25 березня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volvo», д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21 грудня 2016 року станом на дату дорожньо-транспортної пригоди склала 215 383 грн. 87 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volvo» д.н.з. НОМЕР_1, станом на час дорожньо-транспортної пригоди 21 грудня 2016 року склала 149 730 грн. 12 коп. (а.с.88).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, що ним було понесено фактичні витрати, пов'язані із відновленням автомобіля, а тому суд вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 49 730 грн. 12 коп. матеріального збитку, що є різницею між вартістю матеріального збитку в розмірі 149 730 грн. 12 коп. та сумою виплаченого страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З урахуванням постанови Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 757/7858/16 та ч. 4 ст. 263 ЦПК України, згідно якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховику межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховуєтьсяу випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі№ 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи від 25 березня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volvo», д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21 грудня 2016 року, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди склала 215 383 грн. 87 коп.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону, апеляційний суд погоджується з доводами позивача про відшкодування йому вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля відповідачем без врахування коефіцієнта фізичного зносу. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у межах ліміту відповідальності з врахуванням зносу. Така різниця становитиме 115 383 грн. 87 коп. (215 383 грн. 87 коп. (вартість відновлювального ремонту автомобіля) - 100 000 грн. (виплачене страхове відшкодування)).

Посилаючись на те, що позивачем не надано суду доказів понесення фактичних витрат, пов'язаних із відновленням автомобіля, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач у зв'язку з зазначеною обставиною позов не пред'являв, на неї не посилався, а, відтак, і доказів на її підтвердження не повинен був надавати. Отже, суд послався на обставину, яка не має значення для вирішення спору.

Розглядаючи справу по суті, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по суті вимог позивача.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Позивачем були понесені витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у сумі 2 100 грн. При подачі позовної заяви та апеляційної скарги ТОВ «Перша українська хімічна компанія» сплачено судовий збір на загальну суму 4 326 грн. 90 коп. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір, а також витрати на проведення експертизи, підлягають стягненню на його користь з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша українська хімічна компанія» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2019 року скасувати та прийняти постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша українська хімічна компанія» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, проживаючої по АДРЕСА_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша українська хімічна компанія», місце знаходження - вул. Саксаганського, 74-Б, м. Київ, ідентифікаційний код 33226752, матеріальну шкоду у розмірі 115 383 (сто п'ятнадцять тисяч триста вісімдесят три) гривні, 87 копійок, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 2 100 (дві тисячі сто) гривень та судовий збір у розмірі 4 326 (чотири тисячі триста двадцять шість) гривень, 90 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2019 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

ЯворськийМ.А.