Справа №760/1664/19
Провадження №6/760/224/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Лисенка С.О. про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

18.01.2019 р. до суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Лисенка С.О. про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, в якому приватний виконавець просить: постановити ухвалу про надання дозволу приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лисенко Сергію Олексійовичу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, з метою опису вищевказаної квартири або майна, що наявне в даній квартирі, яка належить боржнику ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2).

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. перебуває виконавче провадження АСВП № 57815381 до складу якого входять наступні виконавчі провадження: АСВП № 57814743 щодо примусового виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду №760/21585/15-ц від 02.01.2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи борг у розмірі 691139,23 грн. та АСВП № 57815270 щодо примусового виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду №760/21585/15-ц від 02.01.2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи борг у розмірі 10367,09 грн.

29.11.2018 р. були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень № 57814743 та № 57815270, та направлені сторонам до відома.

Даними постановами було зобов'язано боржника подати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно.

Постанову було отримано, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні поштового зв'язку.

В ході провадження виконавчих дій приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухома майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_2 та перебуває у стягувача в іпотеці (розмір основного зобов'язання 715000,00 грн.).

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС України у м. Києві боржнику автотранспортних засобів на праві власності не належить.

Згідно відповіді Адресного бюро встановлено, що боржник зареєстрований за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2.

04.12.2018 р. було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно відповіді Комунального підприємства Київська міська рада «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за боржником зареєстровано на праві власності квартира АДРЕСА_4.

Стягувач у виконавчому провадженні № 57815381 - Державна іпотечна установа є іпотекодержателем, відповідно до іпотечного договору № 125-І/13/08 із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 174, виданий 07.02.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3

Приватний виконавець посилається на те, що на адресу боржника неодноразово скеровано вимоги щодо повідомлення про виконання рішення суду, надання необхідної інформації в ході виконання рішення та належного на праві власності майна.

Однак, боржник проігнорував законні вимоги приватного виконавця та до виконавця не з'явився, жодної інформації про майно, на яке можливо звернути стягнення, відповідно до вимог Закону для виконання виконавчого документа та пояснень про причини невиконання рішення суду боржник не надав.

Крім того, за адресою боржника приватним виконавцем неодноразово здійснено вихід, але перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, оскільки двері квартири боржник не відчиняє.

Враховуючи обставини виконавчого провадження, а саме: неможливість виконати судове рішення за рахунок коштів та рухомого майна боржника; невиконання боржником вимог державного виконавця від 11.12.2018 р. та від 19.12.2018 р.; наявність у боржника нерухомого майна; стягувач є іпотекодержателем нерухомого майна боржника, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_5, приватний виконавець звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця чи приватного виконавця.

Приватний виконавець Лисенко С.О. в судовому засіданні вимоги подання підтримав в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені у поданні, та надані докази, просив задовольнити та постановити ухвалу про надання дозволу приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лисенко Сергію Олексійовичу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, з метою опису вищевказаної квартири або майна, що наявне в даній квартирі, яка належить боржнику ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2).

Заслухавши пояснення приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. перебуває виконавче провадження АСВП № 57815381 до складу якого входять наступні виконавчі провадження: АСВП № 57814743 щодо примусового виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду №760/21585/15-ц від 02.01.2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи борг у розмірі 691139,23 грн. та АСВП № 57815270 щодо примусового виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду №760/21585/15-ц від 01.02.2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи борг у розмірі 10367,09 грн.

29.11.2018 р. були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень № 57814743 та № 57815270, та направлені сторонам до відома.

Даними постановами було зобов'язано боржника подати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно.

Постанову було отримано, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні поштового зв'язку.

29.11.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень, якою об'єднано виконавчі провадження №57814743, №57815270 у зведене виконавче провадження №57815381.

З матеріалів, наданих суду державним виконавцем, вбачається, що приватним виконавцем вчинялися наступні виконавчі дії.

29.11.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. винесено постанову ВП №57814743 про арешт майна боржника.

Приватним виконавцем направлялися електронні запити, а саме: до Державної фіскальної служби України з метою отримання інформації про джерела доходів боржників-фізичних осіб; до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями; до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії; до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи.

Згідно відповідей з: Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії - інформації не знайдено; з Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про осіб-боржників, які отримують пенсії - інформації не знайдено.

04.12.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. винесено постанову ВП №57814743 про арешт коштів боржника.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС України у м. Києві боржнику автотранспортних засобів на праві власності не належить.

Згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в м. Києві від 11.12.2018 р., наданої на запит приватного виконавця, встановлено, що боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов'язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об'єктивності.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобов'язаний вчиняти.

Так, 1. виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

2. Виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

4. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

5. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця/приватного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

За змістом ч. 1 ст. 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права;обов'язковості виконання рішень; законності;справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2018 р. на адресу боржника направлено вимогу приватного виконавця, якою зобов'язано останнього виконати рішення суду.

11.12.2018 р. на адресу боржника направлено вимогу приватного виконавця щодо накладення арешту та опису майна з метою подальшої реалізації, якою зобов'язано боржника бути присутнім або уповноважених ним представників 19.12.2018 р. о 14:00 год. за адресою: АДРЕСА_2, для проведення опису й арешту майна.

19.12.2018 р. складено акт приватного виконавця, відповідно до якого провести виконавчі дії не виявилось можливим у зв'язку з тим, що невідома особа відмовилась відкривати двері та не допустила до вищевказаної квартири, виклик та вимогу приватного виконавця залишено в дверях та поштовому ящику боржника.

19.12.2018 р. на адресу боржника направлено вимогу приватного виконавця щодо накладення арешту та опису майна з метою подальшої реалізації, якою зобов'язано боржника бути присутнім або уповноважених ним представників 28.12.2018 р. о 14:00 год. за адресою: АДРЕСА_2, для проведення опису й арешту майна.

28.12.2018 р. складено акт приватного виконавця, відповідно до якого провести виконавчі дії не виявилось можливим у зв'язку з тим, що двері ніхто не відчинив.

Дані обставини підтверджені приватним виконавцем в судовому засіданні.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Законом України «Про виконавче провадженя» передбачена можливість виконавця входити до житла боржника, що належить боржнику на праві власності або на праві володіння чи користування.

При цьому визначальним при розгляді подання про примусове проникнення до житла є: факт невиконання рішення суду чи іншого виконавчого документа та неможливість виконавця потрапити житлового приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, належність цього майна боржнику на праві власності, а також обізнаність боржника про проведення виконавчих дій, у тому числі про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухома майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 147388529 від 29.11.2018 р., встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_2 та перебуває у стягувача в іпотеці (розмір основного зобов'язання 715000,00 грн.).

Стягувач у виконавчому провадженні № 57815381 - Державна іпотечна установа є іпотекодержателем, відповідно до іпотечного договору № 125-І/13/08 із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 174, виданий 07.02.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3

Зазначені вище обставини свідчать не тільки про свідоме невиконання боржником судового рішення та законних вимог приватного виконавця, але й вжиття боржником заходів, спрямованих на ускладнення та затягування процесу проведення ряду виконавчих дій в межах відкритого зведеного виконавчого провадження АСВП №57815381.

З матеріалів подання приватного виконавця встановлено, що боржник ігнорує законні вимоги приватного виконавця та до виконавця не з'являється, жодної інформації про майно, на яке можливо звернути стягнення, відповідно до вимог Закону для виконання виконавчого документа та пояснень про причини невиконання рішення суду боржник не надав.

Рішення суду по сьогоднішній день боржником не виконано, а будь-яких дій, спрямованих на його виконання - не здійснено.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем доведено ухилення від виконання боржником своїх зобов'язань, які покладені на нього рішенням суду, а тому подання приватного виконавця про проникнення до житла боржника ОСОБА_2 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Лисенка С.О. про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 задовольнити.

Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лисенко Сергію Олексійовичу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, з метою опису вищевказаної квартири або майна, що наявне в даній квартирі, яка належить боржнику ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2).

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.