Ухвала

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 755/4144/15-ц

провадження № 61-19437св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року у складі колегії суддів: Вербової І. М., Поливач Л. Д., Шахової О. В., і ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року у складі судді Чех Н. А. та рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди та зобов`язання видати трудову книжку.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 5 098,35 грн, допомогу по тимчасовій непрацездатності у розмірі 94,62 грн, середній заробіток за час затримки в сумі 53 280,00 грн, моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року змінено, зменшено стягнуту з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з 5 098,35 грн до 2 432,62 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 53 280,00 грн до 7 548,00 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У березні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, а ОСОБА_2 - скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаними касаційними скаргами.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11 травня 2018 року матеріали вказаного касаційного провадження разом з матеріалами справи передано до Верховного Суду.

У відповідності дочастини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди та зобов`язання видати трудову книжку,за касаційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року і ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. О. Кузнєцов

В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко