ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7963/19 Справа № 183/6943/18 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25 жовтня 2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 07 серпня 2018 року становить 113576,09 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 7502,55 грн., нараховані відсотки за користування кредитом за період з 25.10.2013 року по 31 жовтня 2017 року - 106073,54 грн..

Вказану суму кредитної заборгованості Банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року в задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має перед Банком заборгованість за кредитним договором, проте в задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" слід відмовити з підстав пропуску строку позовної давності.

В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно з анкетою-заявою та довідкою про картки клієнта, які були видані за договором від 25 жовтня 2013 року, строк дії останньої картки становить - до 30 листопада 2017 року. Банком подано позовну заяву у листопаді 2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з пропуску банком строків позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

В силу вимог п.1 ч. 1 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 сі. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебігу позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості захистити своє право в примусовому порядку через суд.

Під час слухання справи, відповідач просив застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" та відмовити йому у задоволенні позову, оскільки позов пред`явлено після закінчення строку позовної давності.

Керуючись вказаними нормами права, а також встановивши, що останній платіж відповідачем було сплачено 26 жовтня 2015 року, а отже саме з цього часу позивач дізнався про порушення свого права, оскільки саме з цього часу виникла прострочка оплати платежів за кредитом, а з позовом до суду Банк звернувся лише 06 листопада 2018 року, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до спірних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача, що в силу вимог ст. 267 ЦК України є правою підставою для відмови у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк".

Доводи апелянта в скарзі про те, що згідно з анкетою-заявою та довідкою про картки клієнта, які були видані за договором від 25 жовтня 2013 року, строк дії останньої картки становить - до 30 листопада 2017 року, а позовну заяву Банком подано у листопаді 2018 року, тобто в межах строку позовної давності, - колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів стосовно того, що кредитна картка діяла до 30 листопада 2017 року, а тому колегія суддів приходить до висновку про порушення позивачем строку позовної давності.

При цьому, належних та допустимих доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності матеріали справи також не містять.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та надані сторонами докази, надав їм належну оцінки, правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко