РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кравець І. А.

(Справа № 285/2467/14-ц, провадження у справі № 2/0285/19/19)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства УкрСиббанк, ОСОБА_1 про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2014 року до суду звернулось Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», яке в подальшому було перейменоване в акціонерне товариство «УкрСиббанк», з позовом, якій в подальшому було уточнено, до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де просить стягнути з останніх в солідарному порядку на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 25 липня 2008 року в розмірі 17 225 долари США 95 цента та пеню в розмірі 1 555,85 грн /т.1 а.с.166,167/

В обґрунтування позову зазначає, що 25.07.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №0 про надання позичальнику споживчого кредиту в розмірі 34 400(тридцять чотири тисячі чотириста) дол. США строком до 24.07.2018 року.

Відповідачем ОСОБА_1 з моменту отримання кредитних коштів погашення кредиту здійснено лише частково. Станом на 29.04.2014 рік заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем АТ «УкрСиббанк» складає 17 225 долари США 95 цента та пеня в розмірі 1 555,85 грн

Поручителем за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору виступила, згідно договору поруки №219382 від 25.07.2008 р., ОСОБА_2 .. Згідно п.1.1. зазначеного договору поруки, ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання в повному обсязі відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед банком, що виникли з кредитного договору.

Позивач посилаючись на те, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та договором поруки, а саме не здійснюють погашення заборгованості по кредиту, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у поданому відзиві позовні вимоги банку не визнав. Посилаючись на те, що оскільки позивач не надав суду належних, достовірних доказів про надання кредиту саме в валюті, а також про направлення йому повідомлення про встановлення нового розміру процентної ставки, просить суд в задоволенні позову відмовити /т. 3 а.с.227-239 /.

22 вересня 2014 року в судовому засіданні ухвалою суду було об`єднано зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим, в якому позивачем було змінено підстави, в одне провадження з первісним позовом /т. 1 а.с.68,69, т. 3 а.с.192-203/. Зустрічний позов обґрунтований тим, що банк та позичальник ОСОБА_1 25.07.2008 року уклали додаткову угоду, відповідно до якої було збільшено процентну ставку за основним зобов`язанням, а саме «У випадках настання обставин: - передбачених підпунктами «а», «б» п. 5.2 Договору процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п.1.3.1 Договору. Укладаючи додаткову Угоду, її не було повідомлено як поручителя та згоди вона своєї не давала.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 посилаючись на те, оскільки без її згоди було збільшено процентну ставку за основним зобов`язанням, що призвело до збільшення обсягу її відповідальності та в свою чергу до припинення поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, просить суд позов задовольнити.

Відповідач за зустрічним позовом АТ «УкрСиббанк» у поданому відзиві позовні вимоги не визнав. Відповідач посилаючись на те, що оскільки внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя порука не припиняється, а продовжує існувати лише в межах, що були до змін відповідальності (ст. 559 ЦК України), а також те, що зміни відсоткової ставки не відбулося, а лише було конкретизовано її розмір, просить у задоволенні зустрічного позову відмовити /а.с.3-5 т. 4/.

Відповідач ОСОБА_1 зустрічні позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2016 року №285/2057/15-ц цивільну справу №285/2057/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору споживчого кредиту було об`єднано в одне провадження з цивільною справою №285/2467/14-ц за позовом ПАТ «УкрСибанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ «УкрСиббанк» про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим та присвоєно єдиний номер 285/2467/14-ц /а.с.133 т.2/.

05 серпня 2019 року за заявою ОСОБА_1 , його позов до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору споживчого кредиту недійсним, ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду було залишено без розгляду /а.с.39, 40 т. 4/. В зв`язку з чим розгляд справи продовжено в частині позовних вимог АТ «УкрСиббанк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості та за зустрічної позовною заявою ОСОБА_2 до АТ «УкрСибанк», ОСОБА_1 визнання зобов`язання за договором поруки припиненим.

Представник позивача АТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Але враховуючи тривалість розгляду справи та наявність в справі заяви представника ОСОБА_3 , про розгляд справи та підтримання позовних вимог, /а.с23 т. 4/, а також відповідно до п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу без участі представника позивача.

Представник відповідача ОСОБА_1 подала клопотання про слухання справи у її відсутності, просить в задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 , яка одночасно є позивачем за зустрічним позовом, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила. В зв`язку з чим суд на підставі п.2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглядає справу у її відсутності.

Дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 25.07.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 в розмірі 34 400 (тридцять чотири тисячі чотириста) дол. США, копія якого знаходиться у матеріалах справи /т. 1 а.с.5-11,123-129/. Згідно п.1.5. Договору банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у банку. Згідно п.1.2.2. договору ОСОБА_1 зобов`язався повертати банку кредит у повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 24.07.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або умов відповідної угоди Сторін.

25.07.2008 р. в забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договір поруки між відповідачем ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» /т.1 а.с.12-14/.

Відповідно до п.п.1.1 договору поруки відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалася перед позивачем (кредитором) відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед позивачем (кредитором), що виникли з кредитного договору укладеного між ним та ПАТ «УкрСиббанк», в повному обсязі. Відповідно до п.п.1.4. відповідачі несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов`язань.

Як видно із вимог, відповідачі попереджалися про необхідність дострокового повернення кредиту, в зв`язку з порушенням ними умов договорів /т. а.с.33,34/.

Судом встановлено, що міжсторонами в справі виникли правовідносини щодо виконання цивільно правових угод, а саме кредитного договору та договору поруки.

Частина перша статті 559 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дозволяє стверджувати, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. Тому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності). Збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення строку повернення кредиту.

Аналогічний висновок висловлений і Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15.

Встановлено, що Додатковою угодою №1 до основного Договору від 25.07.2008 року було внесено зміни до основного договору, зокрема п.5.2. доповнено новим абзацом, згідно якого, у випадках настання обставин передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2. Договору процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п.1.3.1 Договору.

Отже з вищевикладеного вбачається, що на підставі Додаткової угоди №1 від 25 липня 2008 року до кредитного договору відбулася зміна умов кредитного договору, а саме в частині відповідальності позичальника за порушення ним кредитної дисципліни та у разі погіршення його фінансового стану, у зв`язку з чим збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Положення статті 559 ЦК України у редакції Закону України 2478-VIII від 03 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», незважаючи на те, що цей Закон застосовується також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, на якій посилається представник АТ «УкрСиббанк», не можуть бути застосовані до врегулювання спірних правовідносин в частині припинення поруки ОСОБА_2 , зважаючи на те, що на дату набрання ним чинності строк виконання зобов`язань за кредитним договором №00 від 25 липня 2008 року вже настав, оскільки банк змінив строк виконання зобов`язань, направивши 05.05.2014 року вимогу про дострокове повернення кредиту /т.1 а.с.33,34/.

Також суд не приймає до уваги доводи АТ «УкрСиббанк», що зміна відсоткової ставки не відбулася, а лише було конкретизовано її розмір, оскільки матеріали справи не містять доказів про надання згоди поручителем на встановлення саме такого розміру відсоткової ставки, якій визначений додатковою угодою і, що така конкретизація відсотків не потягла за собою збільшення відповідальності поручителя.

Таким чином, враховуючи, що оскільки внаслідок зміни умов кредитного договору збільшилась відповідальність поручителя, а вона свої письмової згоди не давала, суд приходить до висновку, що зобов`язання, які виникли за договором поруки №219382 від 25.07.2008 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк»та ОСОБА_2 припинили свою дію, в зв`язку з чим позов ОСОБА_2 до АТ «УкрСибанк» та ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а позов АТ «УкрСиббанк» в частині вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_1 то в цій частині позов АТ «УкрСиббанк» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, обов`язок банку щодо надання позичальнику коштів (кредиту) у розмірі та на умовах, встановлених договором, має бути виконаний належним чином.

Позивач АТ «УкрСиббанк» посилається на те, що він надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 34 400 доларів США.

Заперечуючи цю обставину, відповідач ОСОБА_1 зазначав, що позивач не виконав умови кредитного договору і не надав йому обумовлену суму в іноземній валюті, а надав йому 166 592,32 грн /т. 3 а.с.230/.

Встановлено, що факт виконання банком умов кредитного договору у частині надання позичальнику ОСОБА_1 суми кредиту у розмірі 34 400 доларів США не підтверджений документально. Надані банком документи меморіальний ордер № від 25 липня 2008 року не підтверджує факт перерахування на особовий рахунок № НОМЕР_1 суму 34 400 доларів США, оскільки напроти зазначеного в меморіальному ордері рахунку, якій було відкрито відкритого на ім`я позичальника в гривні та в доларах США, зазначена сума 166 592,32 грн /т. 1 а.с.121, 147, 148/.

Інші надані позивачем докази, а саме: виписка за кредитним договором /т.1 а.с.195-219/; рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 /т. 2 а.с.51/, не є тими доказами, які містять достатню інформацію, яка надає суду можливість дійти висновку про отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів саме в іноземній валюті.

Крім того, для забезпечення доказів, за клопотанням відповідача ОСОБА_1 , судом було призначено судово-кредитну експертизу, де одним з питань було «Чи підтверджується документально операція з видачі ОСОБА_1 кредитних коштів згідно з умовами кредитного договору №0 від 25.08.2019 р.?» /т. 2 а.с.179/. Але ухвалу суду про призначення експертизи експертною установою залишено без виконання, оскільки клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи та надання висновку незадоволено, оплата вартості проведення експертизи не здійснена /т.2 а.с.196, 197, 204, 206/.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що АТ «УкрСибанк»» не довів належними і допустимими доказами те, що ним виконані умови кредитного договору від 25 липня 2008 року №0, заборгованість за яким є предметом даного розгляду.

За таких обставин позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 25 липня 2008 року в розмірі 17 225 долари США 95 цента та пені в розмірі 1 555,85 грн. задоволенню не підлягають.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства «УкрСиббанк» (ЄДРПОУ 09807750, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим задовольнити повністю.

Визнати зобов`язання, що виникли за договором поруки №219382 від 25.07.2008 року, укладеного між акціонерним товариством «УкрСиббанк»та ОСОБА_2 , такими, що припинили свою дію.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Повний текст рішення виготовлено 04 жовтня 2019 року.

Головуючий