ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року

м. Харків

Справа № 612/403/16-ц

Провадження № 22-ц/818/152/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Піддубного Р.М., Сащенка І.С.,

за участю секретаря судового засідання Гуржій І.В.,

сторони справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю дослідне сільськогосподарське підприємство «БВ»,

відповідачі - селянське (фермерське) господарство «ОСОБА_112», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_114, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю дослідне сільськогосподарське підприємство «БВ» на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2018 року (суддя Смірнова Н.А.), -

установив:

04 вересня 2018 року селянське (фермерське) господарство «ОСОБА_112» (надалі С(Ф)Г «ОСОБА_112.») звернулося до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, у якій просило скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2016 року (том 21а а.с. 215-217).

Заява мотивована тим, що ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю дослідне сільськогосподарське підприємство «БВ» (надалі ТОВ ДСП «БВ») до С(Ф)Г «ОСОБА_112.» та інших про визнання недійсними договорів оренди землі, визнання права власності на врожай залишено без розгляду на підставі ч.3 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) (в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали). Ухвалами Апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року, 12 лютого 2018 року, 15 травня 2018 року апеляційні скарги ТОВ ДСП «БВ», ОСОБА_113, ОСОБА_67 були відхилені, а ухвала Близнюківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року залишена без змін. Оскільки позовна заява ТОВ ДСП «БВ» залишена без розгляду, відсутні підстави для збереження заходів забезпечення позову та утримання врожаю насіння соняшнику.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2018 року заява С(Ф)Г «ОСОБА_112.» про скасування заходів забезпечення позову по справі № 612/403/16-ц задоволена. Скасовані заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2016 року.

В поданій 05 жовтня 2018 року апеляційній скарзі ТОВ ДСП «БВ», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання С(Ф)Г «ОСОБА_112.» про скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала Близнюківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року про залишення позову без розгляду оскаржена в касаційному порядку, судом касаційної інстанції рішення не ухвалене. Розгляд справи в суді касаційної інстанції може вплинути на доцільність збереження заходів забезпечення позову. Не дивлячись на те, що в судовому порядку оскаржується право власності С(Ф)Г «ОСОБА_112.» на врожай соняшника, суд в ухвалі від 07 вересня 2018 року констатує, що застосовані заходи забезпечення позову перешкоджають господарській діяльності С(Ф)Г «ОСОБА_112.», в подальшому можуть призвести до банкрутства відповідача. При цьому суд першої інстанції не зазначив в чому саме полягає перешкоджання господарській діяльності С(Ф)Г «ОСОБА_112.» заходами забезпечення позову. Скасовуючи заходи забезпечення позову суд першої інстанції користувався виділеними матеріалами цивільної справи № 612/403/16-ц, не дослідивши матеріали всієї цивільної справи.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст.44 ЦПК України, учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.

Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов'язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; в) відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов'язків з метою зловживання ними.

Апеляційна скарга на ухвалу суду від 07 вересня 2018 року була подана ТОВ ДСП «БВ», внаслідок чого відповідно до вимог закону про добросовісну поведінку позивач повинний цікавитись її розглядом і утримуватись від дій, що перешкоджають в її розгляді та з метою дотримання розумних строків розгляду справи.

Звертаючись із апеляційною скаргою позивач у якості своєї поштової адреси вказав: АДРЕСА_1 (т.22а а.с. 3).

За цією адресою суд апеляційної інстанції направляв позивачу ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, яка 06.11.2018 року була отримана директором ТОВ ДСП «БВ» Блошко (т.22а а.с. 27).

Після усунення недоліків апеляційної скарги, відкриття апеляційного провадження (ухвала була отримана директором ТОВ ДСП «БВ» Блошко 10.12.2018 (т.22а а.с.69) і призначення справи до розгляду, судові повістки ТОВ ДСП «БВ» також направлялися за адресою: АДРЕСА_1.

Однак судові повідомлення про час та місце судового розгляду представником позивача за указаною ним адресою не отримувались, конверт повернувся до апеляційного суду із відміткою «За не запитом» (т.22а а.с. 76).

07 лютого 2019 року на електронну адресу суду надійшло клопотання директора ТОВ ДСП «БВ» про відкладення розгляду справи, призначеного на 07 лютого 2019 року 14 годину 00 хвилин (т.23а а.с. 42). В обґрунтування клопотання апелянт посилається на те, що в цей день перебуватиме у м. Києві, направити іншого представника до Харківського апеляційного суду він не має можливості. При цьому має намір подати суду додаткові докази, що мають значення для правильного вирішення справи.

В цей день розгляд справи було відкладено до 21 лютого 2019 року на 16 годину 20 хвилин (т.23а а.с. 43).

21 лютого 2019 року на електронну адресу суду також надійшло клопотання директора ТОВ ДСП «БВ» про відкладення розгляду справи, призначеного на цей день 16 годину 20 хвилин (т.23а а.с. 48), за змістом, аналогічним клопотанню від 07 лютого 2019 року.

В порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України апелянтом не було надано суду доказів на підтвердження поважності причин неявки в судові засідання, хоча зі змісту клопотань вбачається, що про час та місце судового розгляду апелянт знав.

Колегія суддів вважає, що не отримання апелянтом протягом тривалого часу судових повісток та подання клопотань про відкладення розгляду справи без відповідних доказів, за відсутності інших відомостей з цього приводу, які скаржник, діючи розумно повинний надавати до суду апеляційної інстанції, є зловживанням своїм процесуальним правом.

При цьому ТОВ ДСП «БВ» не вказало які саме докази бажає надати суду апеляційної інстанції та чому вони не були подані до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки апелянт повідомлявся про час та місце судового розгляду своєчасно та належним чином, а повідомлені ним причини неявки не можна визнати поважними, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши контрольне провадження цивільної справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів контрольного провадження і не заперечується сторонами, ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року позовну заяву ТОВ ДСП «БВ» до С(Ф)Г «ОСОБА_112.» та інших про визнання недійсними договорів оренди землі, визнання права власності на врожай залишено без розгляду на підставі ч.3 ст. 169 ЦПК України в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Ухвалами Апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року, 12 лютого 2018 року, 15 травня 2018 року апеляційні скарги ТОВ ДСП «БВ», ОСОБА_113, ОСОБА_67 були відхилені, а ухвала Близнюківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року залишена без змін.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2018 року заява С(Ф)Г «ОСОБА_112.» про скасування заходів забезпечення позову по справі № 612/403/16-ц задоволена (т.21а а.с.221-228). Скасовані заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2016 року (т. 6а а.с. 29-33).

Згідно з частиною 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом (ч.1 ст.223 ЦПК України 2004 року).

Такий же порядок набрання чинності діє для ухвал суду, постановлених окремим процесуальним документом.

Встановивши, що ухвала суду про залишення позову без розгляду набрала законної сили, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування вжитих у справі заходів забезпечення позову на підставі ч.9 ст. 158 ЦПК України.

Оскарження ухвали про залишення позову без розгляду в суді касаційної інстанції не зупиняє її дії.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 136, 141, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю дослідне сільськогосподарське підприємство «БВ» залишити без задоволення.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді Р.М. Піддубний

І.С. Сащенко