РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2638/18

21 січня 2019 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Федас І. О.

за участі відповідача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що 03.09.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк») та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу за договором №706-08 купівлі-продажу від 27.08.2008 року, в іноземній валюті на загальну суму 27174 долара США, терміном з 03.09.2008 до 03.09.2015 року та сплатою 13,99 відсотків річних.

Для забезпечення зобовязання позичальником було передано в заставу рухоме майно, а саме транспортний засіб марки КІА модель Magentis, рік випуску 2008, колір чорний, шасі №KNEGE56, тип ТЗ легковий в седан, реєстраційний №ВК4889АО.

Крім того, у забезпечення виконання зобовязань відповідача за кредитним договором було укладено договір поруки №4929-014/08Р від 03.09.2008 року з ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Згідно з умовами п.1.1 договору поруки поручителі зобовязуються нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором №4929-014/08Р від 03.09.2008 року.

31.05.2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №4929-014/08 від 03.09.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Всупереч умов кредитного договору, відповідач своєчасно не здійснив платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та має значну заборгованість по нарахованим процентам, чим порушив взяті на себе договірні зобовязання.

Таким чином, у звязку з невиконанням зобовязань ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів, за договором №4929-014/08Р існує заборгованість, яку відповідно до рішення Апеляційного суду Рівненської області від 20.02.2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 03.09.2008 року в сумі 248 801 грн. 86 коп. та 2 488 грн. 02 коп. судових витрат; стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 03.09.2008 року в сумі 248 801 грн. 86 коп. та 2 488 грн. 02 коп. судових витрат; стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 03.09.2008 року в сумі 248 801 грн. 86 коп. та 2 488 грн. 02 коп. судових витрат.

В звязку з вищевикладеним позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», звернути стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб марки КІА модель Magentis, рік випуску 2008, колір чорний, шасі №KNEGE56, тип ТЗ легковий в седан, реєстраційний №ВК4889АО, що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВКС №078550, виданого ВРЕР ДАІ м. Костопіль УДАІ УМВС України в Рівненській області, 02.09.2008 року, шляхом продажу заставного майна Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та Гарантія» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям з обліку вказаного транспортного засобу у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС України, а також надати ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, зобовязати відповідачів передати ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» автомобіль марки КІА модель Magentis, рік випуску 2008, колір чорний, шасі №KNEGE56, тип ТЗ легковий в седан, реєстраційний №ВК4889АО, з комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_2 до суду подано відзив на позов та заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити їх.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутності, позов не визнали у звязку з його безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнали з підстав викладених у відзиві на позов, просили відмовити в його задоволенні, заяву про застосування наслідків спливу позовної давності підтримали.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами 1-5 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несуть ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що 03.09.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк») та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу за договором №706-08 купівлі-продажу від 27.08.2008 року.

За умовами кредитного договору (п.п. 1.1-1.2 договору №4929-014/08Р від 03.09.2008 року ) банк надав, а позичальник ОСОБА_1 отримав кредит в іноземній валюті на загальну суму 27174 долара США, терміном з 03.09.2008 до 03.09.2015 року зі сплатою 13,99 відсотків річних.

Для забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором позичальником передано в заставу наступне рухоме майно, а саме транспортний засіб марки КІА модель Magentis, рік випуску 2008, колір чорний, шасі №KNEGE56, тип ТЗ легковий в седан, реєстраційний №ВК4889АО.

Крім того, у забезпечення виконання зобовязань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором було укладено договір поруки №4929-014/08Р від 03.09.2008 року з ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Згідно з умовами п.1.1 договору поруки поручителі зобовязуються нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором №4929-014/08Р від 03.09.2008 року щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу, передбачених умовами кредитного договору.

31.05.2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №4929-014/08 від 03.09.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, первісним кредитором здійснено зміну заставодержателя з ПАТ КБ «Правекс-Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», на підставі чого позивач набув права заставодержателя відносно автотранспортного засобу, що є забезпеченням виконання зобовязань, а саме транспортний засіб марки КІА модель Magentis, рік випуску 2008, колір чорний, шасі №KNEGE56, тип ТЗ легковий в седан, реєстраційний №ВК4889АО, що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВКС №078550, виданого ВРЕР ДАІ м. Костопіль УДАІ УМВС України в Рівненській області, 02.09.2008 року і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких заставодавець набув право власності на предмет застави.

Всупереч умов кредитного договору, відповідач своєчасно не здійснив платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та має значну заборгованість по нарахованим процентам, чим порушив взяті на себе договірні зобовязання.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 20.02.2014 року, з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 03.09.2008 року в сумі 248 801 грн. 86 коп. та 2 488 грн. 02 коп. судових витрат; стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 03.09.2008 року в сумі 248 801 грн. 86 коп. та 2 488 грн. 02 коп. судових витрат; стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 03.09.2008 року в сумі 248 801 грн. 86 коп. та 2 488 грн. 02 коп. судових витрат.

Відповідно до п.3.1.1 Договору застави Заставодавець має право задоволення своїх вимог, шляхом звернення стягнення на предмет застави у випадку порушення умов основного зобов'язання щодо строків погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, пені та іншої заборгованості, а також при порушені умов цього договору та у випадках встановлених законом.

Згідно з п.3.1.2 Договору застави Заставодержатель має право на свій розсуд звернути стягнення на предмет застави на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно цього Договору в добровільному (позасудовому) порядку.

Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За змістом статті 572 ЦК України та статті 1 ЗУ "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачене ЗУ «Про заставу».

Статтею 19 ЗУ «Про заставу» передбачено право заставодержателя задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, за рахунок заставленого майна включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Оскільки позичальник ОСОБА_1 допустив заборгованість по кредитному договору, вимоги банку щодо задоволення свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими.

Однак, відповідно до вимог частини 1 статті 20 ЗУ "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Як встановлено в судовому засіданні, заборгованість позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №706-08 купівлі-продажу від 27.08.2008 року визначена рішенням Апеляційного суду Рівненської області у справі №564/1086/13-ц від 20.02.2014 року.

Крім того, ПАТ КБ "Правекс-Банк" письмово повідомив відповідачів про те, що позичальник не виконує умови Кредитного договору, існує заборгованість за кредитом та повідомив про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі протягом тридцяти днів з моменту одержання вимоги, вимога-повідомлення від 25 січня 2013 року.

Підставою такої вимоги зазначили норму частини другої ст.1050 ЦК України та п.7.1.7 Кредитного договору - право дострокового стягнення заборгованості за кредитом, відсоткам, пені й штрафам, звернувши стягнення на заставне майно, а також повідомили, що вразі невиконання даної вимоги, на підставі ЗУ "Про заставу" буде розпочата процедура стягнення заборгованості з боржника та примусового звернення стягнення на заставне майно.

Частина 2 статті 1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків ха користування ним, кредитор відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов'язання з 03 вересня 2015 року на 18 березня 2013 року - кінцева дата виконання вимоги банку від 25.01.2013 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Тобто, перебіг позовної давності для задоволення вимог кредитора розпочався 19.03.2013 року та закінчився 19.03.2016 року і в силу ст.262 ЦК України є правомірним для правонаступника кредитора - ТОВ "Фінансова компанія "Довіра і гарантія", оскільки заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Оскільки, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулися до суду з позовом лише 01.08.2018 року, тобто поза межами строку позовної давності.

З урахуванням зазначених норм та встановлених обставин, враховуючи заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про застосування наслідків спливу позовної давності, суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України.

Крім того, суд констатує, що стороною позивача до позовної заяви долучені копії письмових доказів ( копії Договору кредиту, Договору поруки, Договору застави та інші ), які не відповідають вимогам ст.95 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами (крім електронного доказу) є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Так, відповідно до абз. 2 ч.5 ст.95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Визначення допустимості доказів міститься у ст.78 ЦПК України.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частина 4 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тому суд звертає увагу, що надані стороною позивача до матеріалів справи копії письмових доказів є недопустимим доказами.

Дослідивши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, надані в судовому засіданні докази, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 10, 11, 12, 76, 78, 81, 95, 229, 258, 265, 268 ЦПК України, ст.1, 19, 20 ЗУ "Про заставу", ст.ст.256, 261, 262, 267, 572, 589, 590, 1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю"Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (місце знаходження м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, офіс 32, Київська обл.), , МФО 300346, п/р 8901 в ПАТ "Альфа Банк".

Відповідачі:

ОСОБА_1, (житель ІНФОРМАЦІЯ_1., Рівненська обл.), ІПН:НОМЕР_1.

ОСОБА_3, (жителька м. Костопіль, вул. В. Стуса, 57/61, Костопільський р-н., Рівненська обл.), ІПН:НОМЕР_2.

ОСОБА_4, (жителька м. Костопіль, вул. В. Стуса, 57/61, Костопільський р-н., Рівненська обл.), ІПН:НОМЕР_3.

ОСОБА_5, (жителька м. Рівне, вул. Відінська, 35а/6, місце реєстрації м. Рівне, вул. А. Мельника, 10/11), ІПН:НОМЕР_4.

Повне рішення складено

31 січня 2019 року.

СуддяОСОБА_7