Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 390/426/17

провадження № 61-11628св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник (стягувач) - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

заінтересовані особи (боржники): ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - державний виконавець Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бабак Богдан Тарасович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2017 року у складі судді Квітки О. О. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 червня 2017 року у складі колегії суддів: Авраменко Т. М., Суровицької Л. В., Чельник О. І.,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області БабакаБогдана Тарасовича.

Заява мотивована тим, що 05 жовтня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 258/2007/Ж, згідно з яким ОСОБА_2 отримав у борг 36 979,00 доларів США, що в еквіваленті становить 186 743 грн 95 коп., зі сплатою 13 % річних та кінцевим терміном повернення 05 жовтня 2023 року, для придбання житлового будинку АДРЕСА_1

З метою забезпечення виконання боржником умов кредитного договору, 05 жовтня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано житловий будинок АДРЕСА_1

Заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2010 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 367 371 грн 38 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 20 березня 2012 року відкрито виконавче провадження № 31646950 з примусового виконання виконавчого листа № 2-757/2010, виданого 17 березня 2011 року на підставі рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2010 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 367 371 грн 38 коп. та судових витрат у розмірі 1 820 грн 00 коп. Накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2

Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області БабакаБ. Т. від 03 лютого 2017 року виконавчий лист № 2-757/2010, виданий 17 березня 2011 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області, повернуто стягувачу у зв'язку із наявністю заборони звернення стягнення на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Державний виконавець Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бабак Б. Т. належним чином не виконав вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та не вжив усіх можливих заходів для розшуку майна боржника, у зв'язку із чим передчасно повернув виконавчий лист стягувачу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2017 року скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено.

Визнано рішення державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бабака Б. Т. щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 31646950 від 03 лютого 2017 року неправомірним.

Скасовано постанову державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бабака Б. Т. від 03 лютого 2017 року № 31646950.

Зобов'язано державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області БабакаБ. Т. поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2?757/2010, виданого 17 березня 2011 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державний виконавець не вжив передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення. У постанові про повернення виконавчого листа стягувачу державний виконавець не зазначив дії, які він вчиняв для розшуку майна боржника, у зв'язку із чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу. Заперечуючи проти скарги, ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав суду відомості про те, що боржник ОСОБА_2 має інше нерухоме майно, ніж те, яке забезпечене іпотекою, у якому і проживає разом зі своєю сім'єю; на ім'я боржника відкриті банківські рахунки, на які накладено арешт у межах іншого виконавчого провадження. Крім того, у межах іншого виконавчого провадження було встановлено, що ОСОБА_2 проживає за іншою адресою. Такі дії вказують на те, що державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бабаком Б. Т. не було вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, необхідних для розшуку майна боржника.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що державний виконавець належним чином не перевірив наявність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, у зв'язку із чим передчасно повернув виконавчий лист стягувачу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити банку у задоволенні його скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що державний виконавець під час виконання покладених на нього посадових обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень та правомірно повернув виконавчий лист стягувачу. Право користування житловим будинком АДРЕСА_1 належить неповнолітній дитині ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із чим звернення стягнення на предмет іпотеки заборонено нормами Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей».

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У серпні 2017 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відзив на касаційну скаргу, у якому зазначала, що державний виконавець належним чином не виконував свої службові обов'язки та допустив своїми діями порушення прав банку як кредитора та іпотекодержателя. Суди попередніх інстанцій, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та співставленні, дійшли правильного висновку про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасували постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Кіровоградського районного суду Кіровоградської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 жовтня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 258/2007/Ж, згідно з яким ОСОБА_2 отримав у борг 36 979,00 доларів США, що в еквіваленті становить 186 743 грн 95 коп., зі сплатою 13 % річних та кінцевим терміном повернення 05 жовтня 2023 року для придбання житлового будинку АДРЕСА_1

З метою забезпечення виконання боржником умов кредитного договору, 05 жовтня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано житловий будинок АДРЕСА_1

Заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2010 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 367 371 грн 38 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 20 березня 2012 року відкрито виконавче провадження № 31646950 з примусового виконання виконавчого листа № 2-757/2010, виданого 17 березня 2011 року на підставі рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2010 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 367 371 грн 38 коп. та судових витрат у розмірі 1 820 грн 00 коп. Накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2

Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області БабакаБ. Т. від 03 лютого 2017 року у виконавчому провадженні № 31646950 виконавчий лист № 2-757/2010, виданий 17 березня 2011 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області, повернуто стягувачу у зв'язку із наявністю заборони звернення стягнення на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Іншого майна, належного боржнику, не виявлено. Боржник за зареєстрованою адресою місця проживання не проживає.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справі «ЮрійМиколайович Іванов проти України» «Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine», § 52).

Статтею 383 ЦПК України 2004 року передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частин першої, п'ятої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із пунктом другим частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Державний виконавець Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Бабак Б. Т. у своїх запереченнях на скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» зазначав, що боржник має інше нерухоме майно, в якому і проживає. Також ОСОБА_2 має рахунки в банківських установах, на які накладено арешт у межах іншого виконавчого провадження про стягнення з нього коштів, разом з тим відповідних виконавчих дій у межах виконавчого провадження № 31646950 державний виконавець не вчинив.

У запитах, які здійснювались державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 31646950, з метою розшуку майна боржника міститься неповна інформація про боржника, у зв'язку із чим відповіді на запити також можуть містити неправильну інформацію.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, встановивши, що головним державним виконавцем не здійснені всі необхідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду, та передчасно винесено постанову про повернення виконавчого документа з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії головного державного виконавця є неправомірними, а прийнята постанова підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до неправильного розуміння ОСОБА_2 вимог чинного законодавства та власного тлумачення ним характеру спірних правовідносин.

Згідно із статтею 410 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Отже, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю.В. Черняк