Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 205/8317/15

провадження № 61-19639св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1, прокурор Ленінської районної прокуратури,

відповідач 1 - товариство з обмеженою відповідальністю «Аріка Груп»,

представники відповідача 1: Шмельова ІннаКостянтинівна, Панченко Оксана Василівна,

відповідач 2 - товариство з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма «Домобуд»,

представник відповідача 2 - Похилько ОлександрМихайлович,

відповідач 3 - товарна біржа «Придніпров'є»,

відповідач 4 - арбітражний керуючий ЧабанЯрослав Ігорович,

треті особи: Новокодацька у місті Дніпропетровська рада, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області,

представник Новокодацької у місті Дніпропетровська ради - Блинова Оксана Степанівна,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Пищида М. М. від 30 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 та прокурор Ленінської районної прокуратури, які діють в інтересах малолітнього ОСОБА_7, звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Аріка Груп» (далі - ТОВ «Аріка Груп»), товариства з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма «Домобуд» (далі - ТОВ ПБФ «Домобуд»), товарної біржі «Придніпров'є» (далі - ТБ «Придніпров'є»), арбітражного керуючого Чабана Я. І., треті особи: Новокодацька у місті Дніпропетровську рада, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання відкритих торгів (аукціону) та їх результатів недійсними, визнання права власності на квартиру.

Позовна заява мотивована тим, що у 2005 році ОСОБА_1 придбала у ТОВ ПБФ «Домобуд» у розстрочку квартиру АДРЕСА_1, повну оплату за яку в сумі 95 000,00 грн вона здійснила упродовж 2005-2008 років. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2010 року у справі № 2-2636/10 за позивачем було визнано право власності на спірну квартиру, у зв'язку із чим була проведена державна реєстрації права власності в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. За десять років проживання у спірній квартирі на її поліпшення позивачем були вкладені значні грошові кошти, сума яких складає 50 850 грн. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2013 року у справі № 2-263/10 було скасоване рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2010 року про визнання за позивачем права власності на спірну квартиру, проте державна реєстрації її права власності скасована не була. У зв'язку із визнанням ТОВ ПБФ «Домобуд» банкрутом, 05 жовтня 2010 року Чабана Я. І. було призначено арбітражним керуючим, який за підробленими документами виставив вказану квартиру на продаж у ТБ «Придніпров'є», де і реалізував її ТОВ «Аріка Груп» за заниженою вартістю. Про майбутній продаж вказаної квартири ОСОБА_1 не було повідомлено і не запропоновано їй придбати спірну квартиру.

ОСОБА_1 вважала, що арбітражний керуючий Чабан Я. І. не мав права включати спірну квартиру до ліквідаційної маси банкрута ТОВ ПБФ «Домобуд», оскільки на момент початку процедури банкрутства щодо ТОВ ПБФ «Домобуд» вона завершила всі розрахунки з продавцем - ТОВ ПБФ «Домобуд» та зареєструвала своє право власності на вказану квартиру у Державному реєстрі прав власності нерухомого майна. Більше того, у момент, коли квартира була виставлена на торги та продавалася з аукціону, Чабан Я. І. за рішенням господарського суду Дніпропетровської області був відсторонений від виконання обов'язків ліквідатора TOB ПБФ «Домобуд». Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати недійсними відкриті торги (аукціон) та їх результати, які проведені ТБ «Придніпров'є» та оформлені протоколом № 06231-Лот 1 від 23 червня 2015 року та актом передання права власності на куплене нерухоме майно від 25 червня 2015 року щодо продажу квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане ТОВ «Аріка груп» приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М. М. 25 червня 2016 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 1150; скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, яка проведена 25 червня 2015 року за № 39675094 на підставі свідоцтва про право власності, видане ТОВ «Аріка Груп», а також визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсними відкриті торги (аукціон) та їх результати, які проведені ТБ «Придніпров'є» та оформлені протоколом № 06231-Лот 1 від 23 червня 2015 року та актом передання права власності на куплене нерухоме майно від 25 червня 2015 року щодо продажу квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності, видане ТОВ «Аріка груп» приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М. М. 25 червня 2016 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 1150.

Скасовано державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, яка проведена 25 червня 2015 року за № 39675094 на підставі свідоцтва про право власності, видане ТОВ «Аріка Груп» приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М. М. 25 червня 2015 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 1150.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що реєстрація права власності спірної квартири на ТОВ «Аріка Груп», як переможця відкритих торгів (аукціону), порушує права позивача як власника квартири.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Аріка Груп» задоволено. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, щопозивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилалась на обґрунтування своїх вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати судове рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 205/8317/15 з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 серпня 2018 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд належної оцінки наданим доказам не надав та не врахував, що спірна квартира, за яку позивач сплатила повну вартість і право власності на яку зареєструвала в установленому законом порядку, була незаконно реалізована ліквідатором ТОВ ПБФ «Домобуд» на відкритих торгах (аукціоні), про проведення яких позивача не було повідомлено. Реалізація спірної квартири на торгах (аукціоні) порушує права позивача як власника квартири, внаслідок чого вона разом з дитиною позбавлена єдиного житла.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У червні 2017 року до касаційного суду надійшло заперечення ТОВ «Аріка Груп» на касаційну скаргу, у яких відповідач вважає доводи касаційної скарги безпідставними, а рішення апеляційного суду законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 19 грудня 2005 року між ТОВ ПБФ «Домобуд» та ОСОБА_1 у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, за умовами якого продавець (ТОВ ПБФ «Домобуд») погодився продати, а покупець (ОСОБА_1) погодилася купити спірну квартиру за 95 000 грн, сплативши зазначену суму частинами до 19 грудня 2008 року.

У зв'язку зі сплатою упродовж 2005-2008 років позивачем ТОВ ПБФ «Домобуд» повної вартості спірної квартири у сумі 95 000 грн (останній платіж внесено 15 грудня 2008 року) на підставі акту прийому-передачі від 15 грудня 2008 року вказана квартира була передана ОСОБА_1

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2010 року у справі № 2-2636/10 визнано дійсним укладений між сторонами договір купівлі-продажу квартири від 19 грудня 2005 року та за ОСОБА_1 визнано право власності на спірну квартиру.

21 жовтня 2010 року ОСОБА_1 зареєструвала право власності на спірну квартиру.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2010 року було порушено провадження у справі № Б3/160-10 про визнання ТОВ ПБФ «Домобуд» банкрутом та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2010 року у справі № Б3/160-10 введено процедуру розпорядженням майна боржника ТОВ ПБФ «Домобуд» та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Чабана Я. І.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2011 року ТОВ ПБФ «Домобуд» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та ліквідатором призначено арбітражного керуючого Чабана Я. І.

В подальшому, за апеляційною скаргою арбітражного керуючого ЧабанаЯ. І., ліквідатора ТОВ ПБФ «Домобуд», рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2013 року у справі № 2-2636/10 рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири від 19 грудня 2005 року та визнання за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру.

Арбітражним керуючим Чабаном Я. І., як ліквідатором ТОВ ПБФ «Домобуд», АДРЕСА_1, яка входить до ліквідаційної маси ТОВ ПБФ «Домобуд», була виставлена на продаж на ТБ «Придніпров'є».

ТБ «Придніпров'є» оголосила відкриті торги (аукціон) вказаної квартири (лот 1) із можливістю зниження її початкової вартості, яка була визначена у розмірі 149 122,00 грн без ПДВ, а 25 червня 2015 року придбана ТОВ «Аріка-Груп» за 120 000,00 грн.

25 червня 2015 року ТОВ «Аріка-Груп» як переможець торгів (аукціону) отримало свідоцтво про право власності на вказану квартиру та зареєструвало в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності.

Позивач, вважаючи, що був порушений порядок проведення відкритих торгів (аукціону), оскільки на них була продана належна їй на праві власності квартира, внаслідок чого було порушено її права як власника квартири, вона с малолітньою дитиною позбавилась єдиного житла, звернулася до суду з указаним позовом.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Оскільки до 19 січня 2013 року (набрання чинності Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22 грудня 2011 року № 4212-VI) була порушена справа про банкрутство боржника ТОВ ПБФ «Домобуд», винесена постанова про визнання боржника банкрутом і відкрита ліквідаційна процедура, то вказаний спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу .

Згідно з частиною другою статті 16, статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів тощо.

Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Вирішуючи спір по суті, апеляційний суд виходив із недоведеності позивачем порушення її прав на спірну квартиру, оскільки рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2013 року у справі № 2-2636/10 у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру було відмовлено, а її реалізація на торгах (аукціоні) арбітражним керуючим Чабаном Я. І., як ліквідатором ТОВ ПБФ «Домобуд», була проведена відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Однак, скасування рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2010 року у справі № 2-2636/10, яким за позивачем визнано право власності на спірну квартиру, не є безумовною підставою вважати, що позивач втратила право власності на вказану квартиру і її реалізація на торгах (аукціоні) не є порушенням права останньої на вказане майно.

Пунктом 3.1.1 договору купівлі-продажу від 19 грудня 2005 року передбачено, що в разі невмотивованої відмови продавця від укладання та нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 на користь покупця, право власності на вказану квартиру переходить до покупця з 19 грудня 2008 року.

Матеріалами справи узгоджується, про що власне не заперечувало і ТОВ ПБФ «Домобуд», що ОСОБА_1 в обумовлений договором купівлі-продажу строк (до 19 грудня 2008 року) сплатила товариству повну вартість спірної квартири у сумі 95 000 грн, виконавши умови договору в повному обсязі та належним чином.

З 19 лютого 2015 року ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована в указаній квартирі. Державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру є чинною. Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року у справі № 205/5990/15-ц у задоволені позову ТОВ «Аріка-Груп» до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_7, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.

Зазначені обставини та доводи позивача апеляційний суд залишив поза увагою, не надавши їм належної оцінки.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 16 грудня 2014 року у справі «Чені проти Італії» встановив порушення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у поєднанні зі статті 1 Протоколу № 1, зазначивши, що при продажу квартири на аукціоні, яку раніше придбала заявниця, у зв'язку із неплатоспроможністю будівельної фірми, заявниця була позбавлена будь-якого ефективного захисту від втрати квартири та суми, яку вона заплатила, щоб придбати її, таким чином, на заявницю був покладений надмірний та не підйомний тягар. Порушення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції було встановлено через відсутність належних гарантій захисту заявниці, яка добросовісно придбала недобудовану квартиру, за наявності ризику ліквідації будівельної фірми у зв'язку із її неплатоспроможністю. Збитки, завдані заявниці, зумовлені як відсутністю мінімальних гарантій для тих, хто добросовісно набув нерухомість, так і неспроможністю забезпечити перевірку того, чи було рішення ліквідатора скасувати договір про продаж квартири необхідним і пропорційним.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Положеннями Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (стаття 9 Конституції України).

Таким чином, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї та практика Європейського суду з прав людини є частиною українського законодавства. Уся без винятку практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

Доказами по справі підтверджено, що ОСОБА_1 у визначений договором термін сплатила за спірну квартиру повну її вартість обумовлену договором. Продаж в подальшому зазначеної квартири, яку добросовісно придбала позивач, в межах банкрутства будівельної фірми, без врахування прав позивача на зазначене житло, є порушенням статті 1 Протоколу 1 Конвенції.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, зробив правильний та обґрунтований висновок про те, що реалізація спірної квартири на торгах (аукціоні) є порушенням права позивача, яке підлягає захисту в обраний нею спосіб.

Щодо судових витрат

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано рішення апеляційного суду та залишено в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову, тому відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України наявні підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та касаційної інстанцій.

Оскільки ОСОБА_1 у суді першої та касаційної інстанцій була звільнена від сплати судового збору, то відповідачі повинні відшкодувати судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи у суді першої та касаційної інстанцій, в дохід держави.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_7, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року скасувати та залишити в силі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Аріка Груп», товариства з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма «Домобуд», товарної біржі «Придніпров'є», арбітражного керуючого Чабана Ярослава Ігоровича в дохід держави з кожного по 359 грн судового збору, сплаченого у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та з кожного по 430,75 грн судового збору, сплаченого у зв'язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. І. Крат