ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3080/19 Справа № 210/5311/18 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 19 листопада 2018 року, ухваленого суддею Сільченко В.Є. у м.Кривому Розі, (відомості про складення повного тексту судового рішення відсутні),-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі ПАТ «АМКР»), про стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він працював на підприємстві відповідача майстром дільниці на дробарно-сортувальній фабриці дільниці №1 (крупного дроблення) шахтоуправління ОСОБА_2 акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг». 24.10.2012 року позивач звільнився з ПАТ «АМКР» на підставі ст.38 КЗпП України за власною ініціативою, у звязку з суттєвим погіршенням стану його здоровя викликаного шкідливими умовами роботи.

10.09.2013 року лікарською-експертною комісією виявлена у позивача наявність хронічного професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ступені.

Згідно довідки МСЕК серія АБ №0007578 від 04.11.2013 року йому встановлено втрату 20% професійної працездатності.

У подальшому позивач дотримувався лікарських рекомендацій щодо уникнення роботи в шкідливих умовах, проте, у 2016-2017 роках стан здоровя суттєво погіршився у звязку із наявним хронічним захворюванням легень.

20.09.2016 року лікарською-експертною комісією спеціалізованого гірофпаталогічного лікувально-профілактичного закладу Українського науково-дослідного інституту промислової медицини видано медичний висновок №1227 про наявність хронічного професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої ступені.

Згідно довідки МСЕК серія 12 ААА №046242 від 12.10.2017 року встановлено втрату 60% професійної працездатності.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААА №649667 від 12.10.2017 року встановлено третю групу інвалідності та протипоказано важку працю в умовах пилу.

Окрім того позивач зазначив, що вимушений систематично отримувати медичну допомогу, фізичний біль та страждання супроводжують його та порушують звичайний ритм життя, чим йому заподіяно моральну шкоду та страждання. У звязку з викладеним просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 148920 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 19 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок ушкодження його здоровя у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ПАТ «АМКР» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість судового рішення ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що відповідно ОСОБА_3 зустрічі адміністрації ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з потерпілим ОСОБА_1 у звязку із професійним захворюванням від 28 січня 2014 року, адміністрація підприємства та позивач дійшли згоди щодо виплати останньому в рахунок добровільної компенсації моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, одноразову грошову компенсацію в розмірі 9000 грн., яка була йому виплачена 05 лютого 2014 року, що підтверджено платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи. Вказує на те, що подвійне стягнення моральної шкоди не передбачено законом, тому вимоги позивача є безпідставними і незаконними, однак суд першої інстанції проігнорував доводи відповідача з цього приводу.

Окрім того, відповідач зазначає, що суд не врахував того, що на професійне захворювання у позивача вплинула його робота і на шахті «Южна» РУ ім..Ілліча на посадах зі шкідливими умовами праці, тому на ПАТ»АМКР» не може бути покладений обовязок по одноособовому відшкодуванню шкоди, завданої здоровю позивача.

Також, відповідач вважає, що суд надав більшу перевагу доказам позивача, що призвело до помилкового висновку суду та ухвалення незаконного судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на дробарко-сортувальній фабриці дільниці №1 з 13.10.2005-13.06.2007 року дробильником, з 13.06.2007 року по 24.10.2012 року майстром дільниці на дробарно-сортувальній фабриці дільниці №1 (крупного дроблення) шахтоуправління ОСОБА_2 акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с.8-10).

З акту розслідувань причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 07.10.2013 року (а.с.13-14) встановлено, що позивач має загальний трудовий стаж 22 роки 6 місяців, з них в умовах шкідливого впливу - 12 років 7 місяців.

Пунктами 16, 17 Акту встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на підприємстві відповідача позивач підпадав під дію пилу, що перевищував нормативи через недосконалість робочих місць.

Запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу) в тому числі вміст вільного двоокису кремнію: 6,5-11,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3, умови праці відносяться до 3 групи шкідливості.

Також, згідно п.18 Акту, саме посадовим особам підприємства відповідача надано пропозицію щодо ліквідації та запобігання виникненню професійних захворювань.

10.09.2013 року лікарською-експертною комісією спеціалізованого профпаталогічного лікувально-профілактичного закладу Українського науково-дослідного інституту промислової медицини видано медичний висновок №1602 про наявність у ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ступені (а.с.11).

Згідно довідки МСЕК позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності (а.с.15).

20.09.2016 року лікарською-експертною комісією видано медичний висновок №1227 про наявність у позивача хронічного професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої ступені (а.с.19).

Згідно довідки МСЕК від 12.10.2017 року позивачу встановлено втрату 60% професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково (а.с.20).

22 листопада 2013 року позивач отримав виплати за період з 28.10.2013 року по 31.10.2014 рік у вигляді компенсації по втраті частини заробітку, виплаченої ВВД ФССНВУ в м.Кривому Розі (а.с.16).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції керувався вимогами ст.153, 173 ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, ч.1, ч.5 ст.23 ЦК, п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»й виходив з того, що надані позивачем докази підтверджують, що ушкодження здоровя у вигляді отримання професійного захворювання відбулося при виконанні ним трудових обовязків на підприємстві відповідача, наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України ).

Разом з тим, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

За змістом частин 1, 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 р. №392/584/16ц.

Апеляційним переглядом встановлено, що 28 січня 2014 року відбулася зустріч адміністрації ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з потерпілим ОСОБА_1 з приводу розгляду його заяви про відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням в розмірі 25000 грн. В ході цієї зустрічі потерпілий ОСОБА_1 погодився з пропозицією адміністрації підприємства про відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 9000 грн., у звязку з чим прийнято рішення про відшкодування останньому погодженої сторонами суми моральної шкоди, що підтверджується наданим відповідачем ОСОБА_3 зустрічі адміністрації ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з потерпілим ОСОБА_1 у звязку з професійним захворюванням від 28 січня 2014 року (а.с.37).

З платіжного доручення № від 05 лютого 2014 року вбачається, що на картковий рахунок №891134 ОСОБА_1 переведені кошти в сумі 9000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, згідно протоколу зустрічі від 28.01.2014 (а.с.38).

Наведене свідчить про те, що між сторонами вже було досягнуто домовленості щодо розміру і порядку відшкодування моральної шкоди і позивач отримав грошове відшкодування завданої йому моральної шкоди в розмірі 9000,00 грн., тобто моральна шкода завдана позивачу ушкодженням здоров'я на виробництві вже була відшкодована відповідачем одноразово 05 лютого 2014 року.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов»язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідачем надано належні і допустимі докази того, що відповідач 05 лютого 2014 року вже сплатив позивачу моральну шкоду, спричинену йому ушкодженням здоровя, внаслідок отриманого ним професійного захворювання в розмірі 9000 грн., позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте, апеляційним переглядом встановлено, що суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим, оскільки судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до положень ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 19 листопада 2018 року, скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: