Дата документу 13.02.2019 Справа № 554/122/14-ц
Провадження № 8/554/1/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Гаврись В.В.

за участю заявника ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2017 року за нововиявленими обставинами по справі № 554/122/14-ц, провадження № 4-с/554/69/2016 за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_1, та зобов»язання виконавця вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2017 року за нововиявленими обставинами по справі № 554/122/14-ц, провадження № 4-с/554/69/2016 за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_1, та зобов»язання виконавця вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги зазначив, що ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2017 року скаргу ОСОБА_3 було задоволено частково та зобов»язано державного виконавця провести виконавчі дії зі звернення стягнення на належне боржнику ОСОБА_1 майно, в тому числі на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: м.Полтава, пров.Очеретянський, 30. Після постановлення вказаної ухвали йому стали відомі обставини, які є істотними для справи і не могли бути йому відомі під час постановлення ухвали. Так, 12.10.2018 року ним отримано постанову Касаційного цивільного суду України від 05 вересня 2018 року у справі № 554/14897/15-ц, якою скасовано рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02 червня 2017 року про виділ в натурі частки майна боржника. Ухвала Октябрського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2017 року ґрунтувалася саме на зазначеному скасованому рішенні. Таким чином, судами був зроблений хибний висновок про відсутність порушення прав на користування житлом малолітньої дитини ОСОБА_5 та відсутність порушення прав іншого співвласника- Падусенко ОСОБА_6 в разі звернення стягнення на Ѕ частину будинку за адресою: м.Полтава, пров.Очеретянський, 30. Також прохає врахувати, що вказане рішення впливає на право власності та користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок, і яка арештована за постановою державного виконавця. Також дані про право власності на будинок за ОСОБА_1 у виконавчому провадженні не відповідають дійсності і він має право на підставі рішення зареєструвати за собою Ѕ частину будинку. Оскільки ухвала Октябрського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2017 року суперечить Постанові Касаційного цивільного суду України від 05.09.2018 року, вона підлягає скасуванню за ново виявленими обставинами.

Шевченківський ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області надіслав до суду заперечення, в яких зазначив, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 46564114 з виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 заборгованості на суми 290 485, 27 грн., 6 904, 86 грн., 93 689, 40 грн. Державним виконавцем вчинялися ряд виконавчих дій з метою виконання судових рішень, зокрема, вирішувалося питання щодо надання дозволу Службою у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтави ради на реалізацію Ѕ частини будинку № 30 по провул.Очеретянський в м.Полтава. На адресу відділу надійшла відповідь, що надання такого дозволу не передбачено постановою КМУ № 866 від 29.04.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування пов»язаної із захистом прав дитини». Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28.12.2017 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 27.03.2018 року, визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця в частині не проведення виконавчих дій з примусової реалізації належного боржнику ОСОБА_1 майна. На даний час державний виконавець вчиняє дії щодо реалізації майна з метою виконання рішення суду, а тому в задоволенні заяви про перегляд ухвали за ново виявленими обставинами прохає відмовити (том 5 а.с.171-173).

Заявник подав до суду заперечення на скаргу, в якій вказав на недопустимість порушення прав малолітньої дитини при виконанні рішення суду, послався на обставини, аналогічні викладеним у заяві.

Стягувач ОСОБА_3 надіслала до суду заперечення на скаргу, в якій зазначила, що ухвала про перегляд скарги на бездіяльність державної виконавчої служби не є об»єктом перегляду за ново виявленими обставинами, оскільки не відноситься до ухвал, якими закінчено розгляд справи. Також звертає увагу, що Постановою Касаційного цивільного суду України від 05 вересня 2018 року залишено без змін рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 13.02.2017, яким було відмовлено ОСОБА_3, як третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в задоволенні позову про виділення частки майна в натурі для звернення стягнення на неї, однак первісний позов про поділ майна подружжя не оскаржувався. Вказаним рішенням припинено право спільної сумісної власності на житловий будинок № 30 по провул.Очеретянський в м.Полтава, визнано, що частки ОСОБА_8 та ОСОБА_1 є рівними і складають по Ѕ частині. Зазначила, що КЦС у постанові № 686/25616/13 від 21.02.2018 дійшов висновку, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об»єктом цивільних прав, на неї кредитором може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів, а тому результати прилюдних торгів у справі не можуть бути визнані недійсними, у зв»язку із тим, що 2/3 частки домоволодіння боржника не виділено в натурі. Таким чином посилання в ухвалі від 27.12.2017 року на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 року, яке в подальшому було скасовано, не відміняє правильних висновків суду щодо бездіяльності Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області, оскільки не впливає на висновки суду про права і обов»язки осіб, які беруть участь у справі. В задоволенні заяви прохала відмовити (том 5 а.с.192-193).

У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, з підстав наведених у заяві та запереченнях на скаргу.

Представник Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області у судове засідання не з»явився, прохав розглядати справу без його участі (том 5 а.с. 191).

Стягувач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явилася, прохала провести розгляд справи без її участі (а.с.193).

Заслухавши учасників справи, перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2017 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ОСОБА_4 в частині не проведення виконавчих дій з примусової реалізації належного боржнику ОСОБА_1 майна, зобов»язано державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави, в провадженні якого перебуває зведене виконавче провадження ВП № 46564114, провести виконавчі дії зі звернення стягнення на належне боржнику ОСОБА_1 майно, в тому числі Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: м.Полтава, пров.Очеретянський, 30 (том 4 а.с.277-279).

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 27 березня 2018 року зазначену ухвалу залишено без змін (том 5 а.с.6570). В постанові встановлено, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що примусова реалізація майна за рішенням суду не є правочином, а є виконанням рішення суду, а тому згода органу опіки та піклування на реалізацію будинку у процесі виконання рішення суду не потрібна. Крім того, місцевий суд зазначив, що в даному випадку ставиться питання щодо реалізації не всього будинку, а Ѕ частини будинку, яка рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 виділена боржнику ОСОБА_1 в натурі, у зв»язку з чим не будуть порушені законні права та інтереси малолітньої дитини.

Однією із підстав для задоволення скарги на дії державного виконавця стала та обставина, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 року Ѕ частка будинку, розташованого за адресою: м.Полтава, пров.Очеретянський, 30 виділена в натурі ОСОБА_1

Заявник вважає, що зазначена обставина вплинула на прийняття рішення судом на користь ОСОБА_3 по її скарзі на бездіяльність державного виконавця.

Проте, на даний час Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2018 року (справа № 554/14897/15-ц, провадження 61-31224св18) рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 скасоване в частині виділу в натурі частки майна ОСОБА_1, а залишено в силі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 13.02.2017, яким в цій частині позову було відмовлено.

Суд вважає, що вказана обставина не є підставою для скасування ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2017 року за нововиявленими обставинами, виходячи з наступного.

Так, Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2018 року (справа № 554/14897/15-ц, провадження 61-31224св18) скасовуючи рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 зазначив про порушення порядку виділу частки майна ОСОБА_1 в натурі, а саме не отримання відмови співвласника-боржника виконати вимоги про продаж своєї частки у справі спільної часткової власності або відмови всіх співвласників від її придбання, що передбачено ст. 366 ЦК України. Разом з тим, про порушення прав малолітньої в разі виділу частки майна в натурі постанова вказівок не містить.

Крім того, не спростованими залишилися висновки Октябрського районного суду м.Полтави в ухвалі від 28.12.2017 року, що примусова реалізація майна за рішенням суду не є правочином, а є виконанням рішення суду, а тому згода органу опіки та піклування на реалізацію будинку у процесі виконання рішення суду не потрібна.

У своїй постанові № 686/25616/13 від 21.02.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що за змістом статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень частини другої статі 366 ЦК України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Аналіз наведених норм у сукупності свідчить про те, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об'єктом цивільних прав, на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів, а тому результати прилюдних торгів у справі не можуть бути визнані недійсними у зв'язку з тим, що 2/3 частки домоволодіння боржника не виділено в натурі.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, скасування Верховним Судом рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017, яким виділено Ѕ частку майна ОСОБА_1 в натурі, не впливає на вірність висновків Октябрського районного суду м.Полтави в ухвалі від 28.12.2017 року та не є підставою для її скасування за ново виявленими обставинами.

Щодо доводів стягувача, що вказана ухвала не підлягає перегляду за ново виявленими обставинами, оскільки не відноситься до ухвал, якими закінчено розгляд справи, то останні судом спростовуються, так як розгляд таких скарг визначений розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», і ст.451 ЦПК України передбачено ухвалення судового рішення за результатами розгляду скарги у формі ухвали. Саме ухвала і є судовим рішення, який закінчується розгляд справи за скаргою.

З огляду на викладене, судом не встановлено підстав для задоволення заяви, а тому в задоволенні заяви про перегляд ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2017 року за нововиявленими обставинами слід відмовити та залишити останню в силі.

Керуючись ст.ст. 424-429, 257, 260-261, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2017 року за нововиявленими обставинами по справі № 554/122/14-ц, провадження № 4-с/554/69/2016 за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ОСОБА_4 та зобов»язання виконавця вчинити певні дії, заінтересована особа ОСОБА_1, відмовити.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2017 року № 554/122/14-ц, провадження № 4-с/554/69/2016 по справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТ УЮ в Полтавській області ОСОБА_4 та зобов»язання виконавця вчинити певні дії, заінтересована особа ОСОБА_1, залишити в силі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Повний текст ухвали складено 13 лютого 2019 року.

Суддя Л.І.Савченко