Справа № 569/4533/19
УХВАЛА

03 жовтня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.

за участі секретаря судового засідання Ющук О.С.,

представника заявника ОСОБА_1 П ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівному заяву ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування своєї заяви вказав, що у березні 2019 року старший державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Кирилюк Н.М. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2019 року по справі № 569/4533/19 подання державного виконавця Кирилюк Н.М. задоволено.

Тимчасово обмежено його у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом у справі № 2-2591/2011.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 травня 2019 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Просить скасувати тимчасове обмеження йому у праві виїзду за межі України.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву свого довірителя та просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно свого довірителя. Додатково вказав, що його довіритель працює на посаді директора ТзОВ «ГОЛД С», яке займається комерційними перевезеннями на автомобільному транспорті, у тому числі за межами країни у міжнародному русі. Періодично змушений виїжджати у службові відрядження за кордон, у зв`язку з професійною діяльністю. Враховуючи, що ОСОБА_3 зобов`язання покладені на нього виконавчим листом частково виконані, тому є всі підстави скасувати обмеження у праві виїзду за межі України.

Начальник відділу Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі їх повноважного представника.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2019 року по справі № 569/4533/19 подання державного виконавця Кирилюк Н.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань задоволено та тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом у справі № 2-2591/2011.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 травня 2019 року ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2019 року по справі № 569/4533/19 залишено без змін.

Судом встановлено, що на виконанні у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2591/2011, виданого 26.12.2011 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ`ПриватБанк» суму заборгованості по кредитному договору № 0801/85 від 29.01.2008 р. в розмірі 703 411,07 грн.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 29 січня 2008 року було укладено договір застави автотранспорту 0801/85/ТЗ/1.

В рахунок погашення боргу та з відома ДВС на проведеному аукціоні було відчужено 2 (два) належні ОСОБА_3 транспортні засоби - автобус марки «Богдан» НОМЕР_1 , №05 року випуску, жовтого кольору, кузов (шасі) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 4600 куб.см D, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та автобус марки «Богдан» НОМЕР_1 , 2005 року випуску, жовтого кольору, кузов (шасі) НОМЕР_4 , об`єм двигуна 4600 куб.см D, реєстраційний номер НОМЕР_5 , що підтверджується листом Територіального сервісного центру 5641 РСЦ МВС в Рівненській області від 13.04.2019 р. №31/17/5641-444з.

Також в судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_3 , з метою утримання суми боргу за виконавчим листом № 2-2591/2011, виданим 26.12.2011 р. звернувся 03.07.2019 р. до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про звернення стягнення на заробітну плату в розмірі 20% щомісячно, яку отримує у ТзОВ «ГОЛД С», оскільки на своєму утриманні має 4 дітей, що стверджується свідоцтвами про народження.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом та розгляду справи судом, встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (пункт 2 частини першої); якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань (пункт 5 частини першої); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (пункт 8 частини першої).

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що згаданий Закон передбачає декілька підстав та умов, за яких можливе обмеження права громадянина України на виїзд за кордон, при цьому не передбачена необхідність наявності одночасно всіх підстав, вони є окремими та самостійними. Зокрема, пункт 2 частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає три окремих випадки обмеження громадянина України у виїзді за кордон, а саме: до виконання зобов`язань; до розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках; до забезпечення зобов`язань заставою.

Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором укладено 29 січня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 договір застави автотранспорту 0801/85/ТЗ/1, що дає підстави для висновку про забезпечення зобов`язань іпотекою, яка є видом застави, а отже, на момент вирішення питання про обмеження у праві виїзду за кордон відсутні правові підстави, визначені пунктом 2 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

З огляду на викладене, суд не погоджується з можливістю тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон у зв`язку з наявністю невиконаних договірних зобов`язань за наявності забезпечених кредитних зобов`язань іпотекою, яка є видом застави.

Зокрема, суд оглянув квитанцію від 08.07.2019 р. з якої вбачається, що ОСОБА_3 було перераховано 900,00 грн за виконавчим провадженням ВП № 56156964, а також відповідно до квитанції від 06.08.2019 року 775 грн 76 коп та квитанції від 10.09.2019 року - 775 грн 76 коп.

Так, суд приходить до висновку, що боржником зобов`язання, покладені на нього виконавчим листом частково виконуються, а відтак, відсутні будь-які дані про умисне ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх зобов`язань, при цьому самого лише факту невиконання їх боржником недостатньо для підтвердження його ухилення від виконання зобов`язань.

Відповідно до ч.5 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ч.6 ст.441 ЦПК України суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч.7 ст.441 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що боржником зобов`язання , покладені на нього виконавчим листом частково виконано, та в подальшому виконуються, з урахуванням перебування у ОСОБА_4 на проживанні та утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, а також те, що з метою виконання зобов"язання було укладено договір застави, суд вважає, що тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон відносно ОСОБА_3 підлягає скасуванню, а тому заява є обгрунтованою та доведеною в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,81,353,354,441 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задоволити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до виконання своїх зобов`язань покладених на нього виконавчим листом №2-2591/2011 виданим 26 грудня 2011 року, у зв`язку з частковим виконанням покладених на ОСОБА_3 обов`язків, застосоване ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина