ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/1152/18
Провадження № 22-ц/4820/454/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради до Волочиської районної державної адміністрації про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна в комунальну власність за апеляційною скаргою Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області в складі судді Ніколової С.В. від 20 грудня 2018 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В червні 2018 року позивач, звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Іванівці Волочиського району Хмельницької області помер ОСОБА_4, після смерті якого залишилась спадщина у виді земельної частки (паю) площею 2,90 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гарнишівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, прямих спадкоємців не було, майна померлий не мав. З інформаційних довідок із Спадкового реєстру № 47877576 та № 47877586 від 26.05.2017 року вбачається, що спадкова справа не заводилась, спадкоємці за заповітом відсутні.

Тому, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_4 ніким не була прийнята, то стверджує, що існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилась після його смерті, відумерлою.

З урахуванням наведеного, просив визнати спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 і складається із земельної частки (паю) площею 2,90 в умовних кадастрових гектарах, сертифікат серії НОМЕР_1, земельна ділянка НОМЕР_2, відумерлою та передати її у комунальну власність Волочиської міської ради Хмельницької області.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Волочиська міська рада просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

При цьому вказує, що зі змісту ст. 555 ЦК УРСР 1963 року випливає, що держава має право на спадкове майно за правом спадкоємства, тобто держава мала право прийняти спадщину, а оскільки спадщина державою прийнята не була, то з набранням чинності 01.01.2004 року ЦК України орган місцевого самоврядування набув правових підстав для звернення до суду на підставі ст. 1277 ЦК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 за життя отримав право на земельну частку (пай) в розмірі 2,90 умовних кадастрових гектарів, відповідно до сертифіката серії НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер в с. Іванівці Волочиського району Хмельницької області. Після його смерті спадкова справа заведена не була, спадщину ніхто не прийняв.

Зазначені обставини встановлені рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2017 року у цивільній справі № 671/680/17, яке 02 серпня 2017 року було залишено без змін судом апеляціної інстанції.

Вказані обставини судом встановлені правильно та підтверджуються наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року і спадщина на належне йому майно відкрилася в період дії ЦК УРСР 1963 року, а отже до правовідносин, що виникли, слід застосовувати положення ЦК УРСР.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільним кодексом України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

У пунктах 4-5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України зазначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правила ст. 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Цивільним Кодексом Української РСР не передбачено визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання майна безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР не подавалася.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.

Стаття 555 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року не обмежувала строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені у цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Враховуючи, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року і спадщина відкрилася в період дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до правовідносин, які виникли, слід застосовувати положення ЦК УРСР 1963 року.

Оскільки Цивільний кодекс УРСР 1963 року не передбачав можливість набуття органами місцевого самоврядування права на спадкове майно в порядку визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив Волочиській міській об'єднаній територіальній громаді в особі Волочиської міської ради у задоволенні позову.

За нормами ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини, а згідно п. 5 ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.

Отже, за змістом наведених норм якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави в силу закону з моменту відкриття спадщини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради Хмельницької області залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 березня 2019 року

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко