Справа №601/1388/19
Провадження № 2/601/580/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року м.Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Мочальської В.М.,

з участю секретаря Коляди О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є наймачем кімнати за адресою АДРЕСА_1 . У даній кімнаті зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , який з листопада 2018 року не проживає. Його прописка перешкоджає їй належним чином розпоряджатися та користуватися майном. Комунальні послуги вона оплачує самостійно. Відповідач ніякої участі в утриманні данного житла не приймає та ним не користується.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про визнання позову та просить справу слухати у його відсутності.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань.

Згідно договору найму житлового приміщення у гуртожитку, ОСОБА_1 та членам її сім`ї надано у користування приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,4 кв.м. (а.с.5-9).

Згідно довідки № 221 від 04 липня 2019 року, виданої Кременецькою обласною гуманітарно - педагогічною академією імені Тараса Шевченка, за адресою АДРЕСА_2 .Чернихівського,2 зареєстровані: позивач, відповідач та ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - син (а.с.4).

Згідно рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 січня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано(а.с.10).

З довідки №222 від 04 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 , проживає із 23 жовтня 2008 року в гуртожитку навчального закладу за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15).

З акту обстеження матеріально-побутових умов від 04 липня 2019 року вбачається, що в ході обстеження та зі слів сусідів встановлено, що у квартирі АДРЕСА_3 постійно проживає троє людей: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - син. Колишній чоловік ОСОБА_2 з листопада 2018 року за вказаною адресою не проживає, хоча і зареєстрований за даною адресою (а.с.16).

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до вимог ст. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Виходячи із аналізу зазначених правових норм член сім`ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користуватись житловим приміщення з підстав відсутності понад шість місяців у цьому житлі, якщо він був відсутній протягом усього строку підряд без поважних причин, і саме ці факти повинні бути встановлені судом при вирішенні спору згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України.

Положеннями ст. 9 ЖК визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуванні житловим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбачених Законом.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач з листопада 2018 року не проживає у житловому приміщенні та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався, вказане житло залишив добровільно.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, доведеною відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, що згідно ст.71 ЖК України є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, позов визнаний відповідачем, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 142, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.1 ст. 142 ЦПК України повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок, сплаченого нею при поданні позову по квитанції №132 від 16 липня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 04 жовтня 2019 року.

Головуючий