Справа № 133/2934/18
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В складі головуючого - судді Сороки Д.В.
за участю секретаря судового засідання Бірюкової Т.П.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона являється квартиронаймачем квартири під АДРЕСА_1
Відповідачка по справі ОСОБА_2 є її рідною сестрою. ОСОБА_2 зареєстрована в квартрі, але з 2009 року в ній не проживає, витрати по утриманню житла не несе, особовий рахунок відкритий на її ім'я, і вона зобов'язана утримувати квартиру самостійно.
Добровільно виписатись з квартири ОСОБА_2 не бажає, хоча вона їй пропонувала неодноразово. Реєстрація відповідачки в квартирі перешкоджає їй у здійсненні її права повного користування та приватизації квартири, в тому числі реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає їй в оформленні субсидії.
Оскільки, ОСОБА_2 не проживає без поважних причин в квартирі майже десять років, в добровільному прядку знятися з реєстрації не бажає, вона змушена звертатися до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася,але до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 двічі в судове засідання не з'явилася, хоча про день і час слухання справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила, до суду не надіслала заяви про слухання справи у її відсутності. Відзиву до суду не надала.
За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст.280 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно ст..264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема:
- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
Так, предметом даного позову являється захист прав користування житлом , яке знаходиться у користуванні позивача.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є квартиронаймачем квартири під АДРЕСА_1 що підтверджується витягом з рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області № 511 від 15.12.2016, з якого вбачається, що їй надано дозвіл на переоформлення особового рахунку на квартиру (а.с. 4), а також з технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що ця квартира знаходиться у її власності (а.с. 5-7).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 25.07.2015 зареєструвала шлюб та змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с. 9).
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 що вбачається з повідомлення відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області (а.с. 14), а також з довідки № 1860-3 від 16.11.2018, виданої адміністратором центру надання адміністративних послуг Козятинської міської ради Вінницької області, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 але за даною адресою не проживає (а.с. 8).
Незняття відповідача з місця реєстрації створює суттєві перепони для здійснена позивачем своїх прав як користувача квартири та перешкоджає йому розпоряджатися квартирою на власний розсуд.
Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Згідно ч.2 ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим приміщенням з дня вибуття.
Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вказано, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування -адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідач майже десять років не користується даним житловим приміщенням, не проживає в ньому, доказів того, що позивач або інші особи, чинили йому перешкоди у користуванні житлом не надано, також не надано будь-яких доказів про те, що між ними встановлені домовленості щодо користування даним житлом, а тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 , необзідно задовольнити.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Керуючись ст.ст.141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України ЦПК України, ч. 2 ст. ст. 16 Цивільного кодексу України, ст.ст.9,71, 72,107 ЖК України,-
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право на користуванням житловим приміщенням в квартирі за АДРЕСА_1
Повний текст рішення виготовлено 28.02.2019.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, має право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ : підпис

З оригіналом вірно:

СУДДЯ - СЕКРЕТАР -

Дата документу 28.02.19