УХВАЛА

07 березня 2019 року

м. Київ

справа № 554/5577/17

провадження № 61-3906 ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 29 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» про визнання нарахованого боргу неправомірним, стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом та з урахуванням уточнень позовних вимог просила суд визнати дії ПАТ «Полтавагаз» з серпня 2010 року по серпень 2013 року по оплаті послуг газопостачання та припинення нарахування субсидії неправомірними, зобов'язати відповідача зарахувати проведені ОСОБА_2 платежі в сумі 1 800,92 грн у рахунок майбутніх платежів, застосувати індекс інфляції в розмірі 426,01 грн, а також зобов'язати відділ субсидії Шевченківської районної ради у м. Полтава нараховувати ОСОБА_2 субсидії з 01 травня 2017 року.

Рішенням Октябрського районного суду від 24 жовтня 2018 року в складі судді Шевської О. І. позов задоволено частково, визнано неправомірними дії ПАТ «Полтавагаз» щодо нарахування ОСОБА_2 боргу 274, 34 грн з серпня 2010 року по серпень 2013 року по оплаті послуг газопостачання. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 січня 2019 року в складі колегії суддів Дряниці Ю. В., Пилипчука Л. І., Чумак О. В., апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ПАТ «Полтавагаз» задоволено частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2018 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено з мотивів звернення з позовом до неналежного відповідача.

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на зазначені судові рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Малозначними є справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в даній справі є немайнові вимоги про визнання дій з оплати послуг газопостачання квартири, нарахування боргу, припинення нарахування субсидії неправомірними, зобов'язання нараховувати субсидії, а також майнові вимоги про зарахування проведених платежів у рахунок майбутніх платежів та про застосування індексу інфляції.

З урахуванням характеру даних вимог, розміру заборгованості та нормативно-правового врегулювання порядку вирішення спорів даної категорії, суд визнає дану справу справою незначної складності.

Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, держави-члени Ради Європи мають вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року), Azyukovska v. Ukraine (Азюковська проти України) від 09 жовтня 2018 року.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 постанову Полтавського апеляційного суду від 29 січня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко