КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/18849/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3978/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року, постановлену під головуванням судді Миколаєць І.Ю., про визнання неподаною та повернення заяви ОСОБА_1, заінтересована особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куксова Марія Сергіївна про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просив встановити факт свого проживання однією сім'єю з ОСОБА_3, у період з 1983 року до часу відкриття спадщини та визнати його спадкоємцем четвертої черги. На обґрунтування заяви зазначив, щоІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його вітчим - ОСОБА_3, після якого залишилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Святошинською районною у місті Києві радою 29 вересня 2008 року. Сімейні стосунки між ним та спадкодавцем виникли приблизно з 1983 року, саме тоді, коли його мати - ОСОБА_4 уклала шлюб зі спадкодавцем ОСОБА_3 29 вересня 2008 року мати ОСОБА_4, вітчим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 приватизували у рівних частинах квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло. Таким чином, заявник вважав, що є спадкоємцем четвертої черги за законом, адже проживав однією сім'єю з спадкодавцем ОСОБА_3 не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Заявник вказував, що у листопаді 2018 року звертався до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куксової М.С. та отримав роз'яснення, що для спадкування майна необхідне рішення суду. (а.с.2-4)

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куксова М.С. про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без руху та запропоновано заявнику усунути недоліки в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали. (а.с.22-23)

22 грудня 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат Майорова В.В. подала до суду заяву про усунення недоліків, до якої додала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 грудня 2018 року. (а.с.26-30)

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куксова М.С. про встановлення факту, що має юридичне значення визнано неподаною та повернуто заявнику. (а.с.31)

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Майорова В.В. посилаючись на порушення судом норм процесуального права, незаконність та необґрунтованість ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року, просила її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування скарги зазначила, що недоліки, які були зазначені в ухвалі суду від 26 листопада 2018 року усунуто у строк, встановлений судом і вимоги ст.ст. 175, 177 ЦПК України виконано в повному обсязі. Посилання суду на ненадання додатків до заяви для осіб, які беруть участь у справі є безпідставними, оскільки участь у справі беруть лише дві особи - сам заявник та заінтересована особа (нотаріус), а додаток, про який зазначає суд було видано нотаріусом, яка і є заінтересованою особою, тобто зазначений документ мають обидві сторони. (а.с.35-37)

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як видно із ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року, залишаючи подану заяву без руху, суд виходив із її невідповідності вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України із обґрунтуванням такого висновку, посиланням на те, що ОСОБА_1 зазначив заінтересованою особою - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куксову М.С., проте заявником не зазначено інформації про причини участі такої особи у судовому процесі. Зазначено, що заявнику необхідно надати докази того, що він намагався вирішити дане питання досудовим способом та отримав відмову про це, та причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; заявником не зазначено інформації про причини участі заінтересованої особи у судовому процесі; заявнику необхідно уточнити зміст заявлених вимог у відповідності до норм цивільного та цивільно-процесуального судочинства.

22 грудня 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат Майорова В.В. подала до суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначила, що заявник ОСОБА_1 намагався вирішити питання досудовим способом, однак отримав відмову від нотаріуса, оскільки не надав рішення суду, що встановлює факт проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем. Щодо залучення в якості заінтересованої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куксової М.С. пояснила, що саме до неї звертався ОСОБА_1 для оформлення спадщини. До заяви про усунення недоліків представник ОСОБА_1 - адвокат Майорова В.В. додала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 грудня 2018 року. (а.с.26-28)

Визнаючи неподаною та повертаючи заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції посилаючись на положення ч. 5 ст. 185 ЦПК України, виходив з того, що недоліки заяви вказані в ухвалі Святошинського районного суду від 26 листопада 2018 року виконано не в повній мірі, оскільки надано додатки до заяви у одному примірнику без врахування осіб, які беруть участь у справі. (а.с.31)

Колегія суддів не погодилась з таким висновком районного суду виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження. Суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

При цьому, положеннями ст. 318 ЦПК України визначенні особливості змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до положень ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

За роз'ясненнями, які містяться у п.п. 3, 5, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний провести підготовчі дії, зокрема, з'ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Заявники та залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії.

Отже, враховуючи вищевказані роз'яснення, суд для об'єктивного з'ясування обставин справи у необхідних випадках може роз'яснювати право заявника та заінтересованих осіб подавати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України)

Відповідно до статей 13, 43, 49 ЦПК України, позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими їх обґрунтовує, та зазначає докази на підтвердження обставин.

Суддя при вирішення питання про відкриття провадження у справі за поданою позовною заявою не має права давати оцінку доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, суддя відповідно до вимог статті 185 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху.

У випадку безпідставності заявлених вимог, суд може ухвалити судове рішення про відмову у їх задоволенні, а не ухвалу про визнання неподаною і повернення позовної заяви.

Відповідні роз'яснення містяться і в п.п. 2, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року не зазначено про невідповідність заяви ОСОБА_1 вимогам ст. 177 ЦПК України, зокрема необхідності надання до суду копії заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Тому заявник не мав об'єктивної можливості усунути той недолік, який не був зазначений в ухвалі про залишення заяви без руху.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду про визнання неподаною і повернення заяви не може бути визнана законною і обґрунтованою, перешкоджає подальшому провадженню у справі, з огляду на положення пункту 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 05 березня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисової