Ухвала

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 745/1052/18

провадження № 61-11606св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

відповідачі: ОСОБА_5, акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль», приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Юрій Михайлович;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 15 березня 2019 року у складі судді Смаль І. А. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року у складі колегії суддів: Євстафіїва О. К., Бечка Є. М., Скрипки А. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен банк Аваль»), приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю. М., про визнання права власності на нерухоме майно та звільнення майна з-під арешту.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 з 12 червня 2003 року по 19 березня 2018 року. За час шлюбу ними за спільні коштибуло придбано житловий будинок № 122 по вул. Придеснянська у с. Змітнів Сосницького району Чернігівської області з надвірними будівлями. Тобто, вказаний житловий будинок є об?єктом спільної сумісної власності подружжя, а 1/2 частина вказаного житлового будинку належить їй на праві власності.

Зазначала, що 18 грудня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області ПриходькомЮ. М. була винесена постанова про опис та арешт майна боржника по виконавчому провадженню № ВП 57717862, якою описано та накладено арешт на весь житловий будинок, чим порушено її право власності. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 745/959/17, виданого 01 жовтня 2018 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» суми боргу за кредитним договором від 08 квітня 2008 року у розмірі 10 056 доларів 02 центи США.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_8 просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, та звільнити з-під арешту цю частину житлового будинку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 15 березня 2019 року позов ОСОБА_8 задоволено. Визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями. Звільнено з-під арешту 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, який належить ОСОБА_8, накладеного постановою про опис та арешт майна боржника ВП № 57717862 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Ю. М. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями придбано ОСОБА_8 та ОСОБА_5 за час шлюбу. Доказів, що його придбано за кошти, які є особистою власністю ОСОБА_5, судом не здобуто, а тому у силу статті 60 СК України він є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до частини другої статті 370 ЦК України ОСОБА_8 належить 1/2 ідеальна частина спірного житлового будинку з надвірними будівлями.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2019 рокуапеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» відхилено. Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 15 березня 2019 року змінено в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю. М. на користь ОСОБА_8 587 грн 30 коп. на відшкодування судових витрат, стягнувши їх з АТ «Райффайзен Банк Аваль». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції, зазначивши, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а тому наявні підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 його частину. Оскільки позивач не є учасником у виконавчому провадженні № ВП 57717862 про стягнення на користь АТ «РайффайзенБанк Аваль» 10 056 доларів 02 центів США, то в порядку частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» належна їй частина житлового будинку з надвірними будівлями підлягає звільненню з-під арешту, накладеного виконавцем у цьому виконавчому провадженні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2019 року акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_8

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 27 червня 2019 року касаційне провадження у справі відкрито, витребувано цивільну справу № 745/1052/18 із Сосницького районного суду Чернігівської області.

У серпні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що 08 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за яким позичальнику було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 9 500 доларів США зі сплатою 14,00% річних строком до 09 квітня 2018 року.

09 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_8 було укладено договір поруки, за яким вона зобов?язалась солідарно із позичальником відповідати за виконання зобов'язань за кредитним договором. Оскільки позичальник і поручитель належним чином зобов?язання за кредитним договором не виконували, у грудні 2017 року банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 травня 2018 року у справі №745/959/17, що набрало законної сили, позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 суму боргу за кредитним договором у розмірі 10 056 доларів 02 центи США. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Банк вважав, що подання позивачем позову про поділ арештованого майна та звільнення майна з-під арешту з її частки було спрямовано на унеможливлення звернення стягнення на арештоване майно, що всупереч обставинам справи не було взято до уваги судами першої та апеляційної інстанцій. Кредитний договір укладався ОСОБА_5 за час шлюбу і кошти, отримані за цим договором, використовувались в інтересах сім'ї. Позивач не просто надавала згоду на укладення кредитного договору, а й забезпечувала виконання зобов'язань за ним порукою, що підтверджує спільність і узгодженість намірів подружжя в отриманні кредитних коштів у спільних інтересах, тобто в інтересах сім'ї.

Після пред'явлення банком позову до позичальника (ОСОБА_5) та поручителя (ОСОБА_8.) про стягнення кредитної заборгованості, остання звернулася до суду із позовом до позичальника про розірвання шлюбу. Лише після того, як на виконання судового рішення в рамках виконавчого провадження було накладено арешт на спірний житловий будинок позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею 1/2 частини права власності на це майно та звільнення з-під арешту її частки спірного майна.

Поділ права власності арештованого майна фактично призводить до неможливості виконання судового рішення про стягнення боргу шляхом реалізації спірного домоволодіння та може бути використаний для перереєстрації права власності згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, такі дії хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

12 червня 2003 року ОСОБА_8 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, який був розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Чернігів від 19 березня 2018 року (а.с.16).

За час шлюбу, 14 січня 2008 року, ОСОБА_5 було придбано житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується наданою копією договору купівлі- продажу житлового будинку, посвідченого Сосницькою районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області 14 січня 2018 року за №48.

У вказаному договорі купівлі-продажу міститься відмітка державного нотаріуса Сосницької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області про те, що ОСОБА_5 купує будинок за згодою дружини - ОСОБА_8

16 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Ю. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № ВП 57717862 про стягнення з ОСОБА_5 суми кредитної заборгованості у розмірі 10 056 доларів 02 центи США на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» (а.с. 9, 13).

Також 16 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Ю. М. винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_5

18 грудня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Ю. М. винесено постанову про накладення арешту на майно, а саме - житловий будинок АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_5, реєстраційний номер 20901133 (а.с. 7-8).

2. Мотивувальна частина

Позиція верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК Україниу разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що для вирішення спору між подружжям про майно необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

На думку колегії суддів,наявність судового рішення про стягнення суми боргу з одного із подружжя, а отже і наявність інтересу кредитора щодо вирішення питання про поділ майна подружжя, не може бути підставою для відмови у задоволенні заявленого одним із подружжя позову про поділ майна подружжя. У той же час питання щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, може бути вирішено судом за поданням державного чи приватного виконавця на підставі статті 443 ЦПК України.

У постановах від 22 жовтня 2018 року у справі № 654/1528/17 (провадження № 61-30545св18), від 09 лютого 2019 року у справі № 317/3272/16-ц (провадження № 61-156св17), від 03 квітня 2019 року у справі № 726/831/15-ц (провадження № 61-45301св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у подібних правовідносинах висловлював протилежні за змістом правові висновки.

У наведених постановах колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про те, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Аналіз викладених правових висновків у наведених прикладах свідчить про існування різного підходу до вирішення схожих справ, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду подібних спорів Верховним Судом.

У зв'язку з чим ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2019 року справу № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813св18) за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, третя особа - ОСОБА_11, про поділ майна подружжяпередано на розгляд Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки справа № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813св18) за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, третя особа - ОСОБА_11, про поділ майна подружжяпередана на розгляд Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_8 до акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно та звільнення майна з-під арешту до закінчення перегляду в касаційному порядку Об'єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813св18) за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, третя особа - ОСОБА_11, про поділ майна подружжя.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н.Ю. Сакара

С. Ф.Хопта

В. В. Шипович