Справа № 361/6102/18
Провадження № 2/361/856/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 лютого 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила позбавити права користування житловим приміщенням ОСОБА_2, 02жовтня ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме квартирою № 13, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н., с. Світильня, вул. Макаренка, буд. 19.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 травня 2000 року, виданого згідно розпорядження Світильнянської сільської ради Броварського району Київської області № 25 , є власникомквартири № 13 у будинку № 19 по вулиці Макаренка в селі Світильня Броварського району Київської області. У данійквартиріокрім позивача зареєстровані: ОСОБА_3 - ОСОБА_4 онука; ОСОБА_2 онук. Проте, відповідач ОСОБА_2 ніколи не проживав за вказаною адресою та особистих речей його в квартирі не має. У звязку з тим, що відповідач не проживає у квартиріпозивача більше року без поважних причин, не несе витрат по обслуговуванню та її збереженню, у добровільному порядку знятися із реєстрації не бажає, що порушує право позивача у користуванні та володінні власним нерухомим майном, й з метою оформлення субсидії,ОСОБА_1 змушена була звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 11жовтня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви, крім того суду пояснила, що приблизно в жовтні-листопаді 2018 року онук ОСОБА_2 до неї приїжджав, на її прохання знятися з реєстрації поставив їй умову, щоб вона йому сплатила кошти в розмірі 60000 грн. За якою адресою він зараз проживає не повідомив, позивач зі слів зрозуміла, що в селі Козацьке, Чернігівської області. Суду також пояснила, що онук за вказаною адресою постійно і не проживав,так як його мати ОСОБА_5, а її дочка була позбавлена батьківських прав, і ОСОБА_2 знаходився в інтернаті. Позивач суду пояснила, що вона ніколи не надавала своєї згоди на реєстрацію ОСОБА_2 у своїй квартирі. Після того, як йому у 2008 році виповнилось 16 років, через рік у 2009 році, позивач зі слів секретаря сільської ради ОСОБА_6 дізналася про те, що директор інтернату попросив у сільській раді зареєструвати ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1, що вони і зробили.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленим у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомленні.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що позивач у справі є їх сусідкою, будинок у них за адресою в с.Світильня, по вул.Макаренка, 19, на декілька квартир, тому вони дуже добре один одного знають, та бачать хто проживає у будинку. За адресою в АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_1, її дочка ОСОБА_3 та онука ОСОБА_9 Онука ОСОБА_1 ОСОБА_2 памятають лише коли він був маленький, тому що його мати ОСОБА_5 періодично лишала на ОСОБА_1, а сама десь зникала. Знають, що у ОСОБА_1 було дві доньки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ОСОБА_3 лишилась проживати із матірю ОСОБА_1, інша ОСОБА_11 постійно змінювала місце проживання разом із дітьми та чоловіком, проживала десь в с.Кулажинці, на сьогодні зі слів ОСОБА_1 знають, що її донька проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 із чоловіком, та сином ОСОБА_2 Понад шість років за місцем проживання ОСОБА_1, вони не бачили її онука ОСОБА_2 Суду стверджують, що він за вказаною адресою не проживає понад шість років, станом здоровя бабусі ОСОБА_1 не цікавиться, будь-якої допомоги не надає.

Провівши заочний розгляд справи, заслухавши думку позивача та допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням від 25 травня 2000 року за № 25, що зареєстровано Броварським бюро технічної інвентаризації, йзаписано в реєстрову книгу за № 3909, є власником квартири АДРЕСА_3. (а.с.6)

Із довідки № 444 від 24 вересня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Світильнянської сільської ради Броварського району Київської області, вбачається, що за адресою: с. Світильня, Броварський р-н., АДРЕСА_4, зареєстровані: ОСОБА_1 (власник), ІНФОРМАЦІЯ_3, - із 16 серпня 1989 року; ОСОБА_3 (дочка), ІНФОРМАЦІЯ_4, із 27 січня 2001 року; ОСОБА_9 (онука), 18 грудня1995 року народження, - із 11 квітня 2013 року; ОСОБА_2 (онук), ІНФОРМАЦІЯ_5, - із 15 жовтня 1992 року. (а.с.7)

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання сімї ОСОБА_1 від 21 вересня 2018 року, складеного депутатомСвітильнянської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_12, та сусідами, й затверджено сільським головою, встановлено, що за адресою: Київська обл., Броварський

р-н.,АДРЕСА_5, зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_1, ОСОБА_3, та ОСОБА_9 Також, за даною адресою зареєстрований, але фактично не проживає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Речі належні йому у квартирі відсутні. (а.с.8)

В судовому засіданні також встановлено на підставі показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, що відповідач ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_6 не проживає понад шість років, тобто з 2013 року, його речей в квартирі немає.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 ОСОБА_2 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ОСОБА_2 Протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та

ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач

ОСОБА_2 за вказаною вище адресою не проживає понад один рік й не користується житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги,із певною зміною їх формулювання, підлягають задоволенню, а ОСОБА_2 визнанню таким, що втратив право на користування квартирою № 13 у будинку № 19 по вулиці Макаренка в селі Світильня, Броварського району Київської області.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 280-284, 289 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право на користування квартирою № 13 у будинку 19 по вулиці Макаренка, у селі Світильня Броварського району Київської області.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.