_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/461/19
УХВАЛА
07.10.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Огренич І.В.
при секретарі - Луцюк Р.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, сторони по справі: Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк» (позивач), ОСОБА_2 (відповідач), ОСОБА_3 (відповідач), -
У судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись, заявник ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, заяву підтримав, вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
28.12.2009 р. по вказаній справі було ухвалено рішення, відповідно до якого з обох відповідачів у солідарному порядку на користь Банку було стягнено суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 116 805,98 гривень. 29.03.2010 року та 03.06.2010р., на виконання вказаного рішення суду, Банку було видано виконавчі листи №2-3701/09.
Виходячи із п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора в зобов`язанні і він замінюється правонаступником. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження зокрема наприклад у разі відступлення права вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Аналогічні положення передбачені й у ч. 1-4 ст. 442 ЦПК України.
Враховуючи, що виконавчі листи видані Київським районним судом кредитору (стягувачу)-ПАТ «Фінростбанк» на виконання рішення суду та, у зв`язку із укладенням правочинів відступлення прав вимоги, згідно з ч.1 ст. 512, ст. 514 ЦК України - відбулась заміна кредитора на правонаступника, та враховуючи правову позицію Верховного Суду 25.04.2018 р. справа № 2-н-148/09 (провадження № 61-1104св18), незалежно від наявності чи відсутності відкритого виконавчого провадження є у будь-якому разі підставою для заміни кредитора (стягувача) ПАТ «Фінростбанк» на правонаступника та нового кредитора (стягувача) ОСОБА_1 ..
Підставами правонаступництва є випадки встановлені у главі 47 ЦК України. Зокрема згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Таким чином відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Виходячи із результатів системного аналізу п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.
Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст. 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.
Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Верховний Суд України в постанові № 6-122цс13 від 20.11.2013 р. зазначив, що згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Вказані правові висновки, зокрема, викладено в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. у справі № 2-а-1864/10 (адміністративне провадження № К/9901/558/18).
Таким чином, суд вважає, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (купівлі - продажу) є правонаступництвом, а тому заява про заміну сторони виконавчого провадження підтверджена належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.
Згідно ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. При цьому, з аяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
При таких обставинах, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 в частині заміни сторони стягувача, підлягає задоволенню.
Щодо вимог заявника видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання слід зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається що, на виконання рішення суду від 28.12.2009 р. за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 29.03.2010 року та 03.06.2010р. Банку було видано виконавчі листи №2-3701/09.
Відповідно п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Проте, строк встановлений для пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущений, з заявою про його поновлення Банк, до укладення Договору №64 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, до суду не звертався, ходом виконавчого провадження тривалий час взагалі не цікавився, будь-які листи, запити про надання інформації про хід виконавчого провадження в матеріалах справи, відсутні.
Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
В даному випадку, поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання взагалі не вказана, відсутність будь-яких звернень Банку до органів ДВС свідчить про те, що сам Банк не був зацікавлений у виконанні рішення суду та стягнення з боржників кредитної заборгованості.
Згідно ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» закріплені права учасників виконавчого провадження, серед яких: право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Тобто, сторона виконавчого провадження як і сторона судового процесу мають цікавитись про стан розгляду його справи.
Крім того, як вбачається з матеріалів, доданих до заяви, будь-яких доказів на підтвердження обставин, зазначених в заяві та втрати оригінала виконавчого листа заявником не надано, відсутня постанова про відкриття, закриття виконавчого провадження і повернення виконавчих документів стягувачу, не є зрозумілим ким і коли втрачені виконавчі листи.
Відповідно до ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При таких обставинах, враховуючи положення ст. 81 ЦПК України, суд вважає, що в цій частині заява задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.81,433,442 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-
Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання - задовольнити частково.
В іншій частині заяву залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Огренич І. В.