Справа № 466/6047/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Єзерського Р.Б

при секретарі Ваврин М.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину,

в с т а н о в и в :

30.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому із уточненням позовних вимог просить ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_3 аліменти на його користь на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня предявлення позову до повноліття дитини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку:

- якщо відповідач на час прийняття рішення не працюватиме в розмірі 2000 (двох тисяч ) гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону;

- якщо відповідач на час прийняття рішення працюватиме в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача.

Заяву мотивує тим, що позивач 31 липня 1993 року уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_3 Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя у них не склалося, 2016 року вони припинили сімейні стосунки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 січня 2018 року шлюб між ними розірвано.

З моменту припинення їхніх відносин з відповідачем, вони продовжили проживати у квартирі за адресою: м. Львів, вул. Клепарівська, 25/12, але в різних кімнатах, у квартирі разом з ними проживає неповнолітній син ОСОБА_7. Зазначає, що відповідач ночує у квартирі нерегулярно, часто відсутня декілька ночей. Син перебуває повністю на його утриманні. Він повністю оплачує його харчування, купує йому одяг, взуття, оплачує його заняття спортом, надає йому кошти, тобто повністю забезпечує його всім необхідним.

Відповідач є працездатною особою, однак тривалий час не працює, постійно знаходиться вдома, живе виключно з доходів від здавання в оренду квартири за адресою: м. Львів, вул. Клепарівська, 25/37, однак з цих доходів не виділяє кошти на утримання дитини, відмовляється витрачати половину коштів на утримання дитини, тому позивач змушений звернутися до суду.

Ухвалою від 31 липня 2018 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

14.08.2018 року відповідач подав зустрічну позовну заяву, у якій просить стягнути з позивача за первісним позовом на її користь аліменти у розмірі 2000 гривень щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття, оскільки син проживає постійно разом з нею та знаходиться на її утриманні.

У заяві покликається на те, що дійсно вона з ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 1993 року і під час перебування у шлюбі у них народилося двоє синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Спільне сімейне життя не склалося, та рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 січня 2018 року їх шлюб було розірвано у судовому порядку. Дане рішення суду, не оскаржувалося та вступило у законну силу 16 лютого 2018 року. І до розірвання їхнього шлюбу і після його розірвання їх неповнолітній син ОСОБА_7 постійно проживав та на даний час продовжує проживати у належній їй квартирі АДРЕСА_1, відповідно до договору дарування від 11 липня 1997 року та знаходиться на її утриманні.

Зазначає, що лише вона сплачує всі комунальні послуги та витрати щодо утримання прибудинкової території, відповідач не приймає жодної участі у даних витратах, хоча проживає у даній квартирі та користується всіма комунальними вигодами. У 2017 і 2018 році відповідач виїжджав на заробітки та дитина повністю перебувала на її утриманні. Зазначає, що до 22.12.2016 року постійно протягом тривалого часу працювала, з 22.12.2016 року по 16.08.2018 року вона не працювала та з 16.08.2018 р. працює по даний час на посаді менеджера з маркетингу, відповідно до трудової книжки, також їй матеріально допомагала мати та у неї є заощадження, які вона витрачає на утримання свого сина. Їй невідомо чи працює на даний час позивач за первісним позовом та невідомо, який дохід він має, тому оскільки у них більше немає на утриманні крім сина неповнолітніх дітей та позивач є працездатного віку, тому він спроможний сплачувати на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Ухвалою від 14 вересня 2018 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 за первісним позовом в судовому засіданні первісний позов підтримали, з підстав вказаних у позовній заяві, у зустрічному позові просили відмовити, пояснивши, що син його перебуває повністю на його утриманні, жодних заощаджень на рахунку у відповідача немає, та коштів відповідач синові не надає. Під час перебування його за кордоном змушений був повернутися, оскільки відповідача не було два дні вдома і син перебував без опіки.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 за первісним позовом в судовому засіданні у задоволенні первісного позові просили відмовити, пояснивши, що саме вона працюючи на різних роботах, що є відповідний запис у її трудовій книжці та забезпечує сина всім необхідним, крім того син проживає у її квартирі, у якій вона сплачує комунальні послуги і весь час коли ОСОБА_1 їздив на заробітки за кордон, її син перебував повністю на її повному матеріальному утриманні, зустрічний позов підтримала, з підстав, вказаних у позові.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі та з'явилися у судове засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів, виходячи з наступного.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.07.1993 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16.01.2018 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією даного рішення в матеріалах справи.

Під час подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописки, виданої ЛКП «Янів» №3969 від 13.08.2018 року у квартирі по вул. Клепарівській, 25/12 у м. Львові проживають власник ОСОБА_3, відповідно до реєстрації права власності на нерухоме майно №26066361 від 07.05.2010 року, позивач за первісним позовом ОСОБА_1, сини ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_1 позивач за первісним позовом, пояснив, що приблизно два місяці ОСОБА_3 дома немає, дитину всім необхідним забезпечує він: купляє продукти, одяг, взуття, надає кошти на репетиторів та у приготуванні їжі йому допомагають батьки. Зазначає, що постійної роботи у нього немає, а лише тимчасові заробітки, у 2018 році 2 рази був на заробітках за кордоном з весни до літа та йому невідомо з ким у цей час проживала дитина, хто готував їй їжу та чим харчувалася. Також зазначає, що не несе видатки за комунальні послуги у квартирі, де він проживає разом з сином та ОСОБА_3, сина проти матері не підбурює та зазначає, що сума у 2000 грн., яку він хоче стягнути із ОСОБА_3 приблизно перекривають 20% його видатків на утримання сина.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8, який є братом позивача за первісним позовом, пояснив, що вони разом з ОСОБА_1 купляють продукти харчування, також він надавав кошти для ОСОБА_5 за проханням ОСОБА_1, зазначає, що ОСОБА_1 часто перебуває за кордоном та він у цей період бував двічі у дома у ОСОБА_3 та стверджує, що їжу йому готує бабуся, а ОСОБА_3 дитиною не займається.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_3 є доброю господинею, буває хоча б раз у тиждень у її квартирі, у якій завжди чисто і наготовлено їжу. Зазначає, що коли ОСОБА_1 не було вдома та коли він двічі перебував за кордоном дитина харчувалася, споживала їжу, яку приготувала ОСОБА_3, також вона бачила, що ОСОБА_3 купляла одяг дитині. Також зазначає, що зі слів ОСОБА_3, ОСОБА_1 забороняв дитині споживати їжу приготовану ОСОБА_3

Відповідно до ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

Згідно ст. 184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище сторін, матеріальне становище та стан здоровя платника аліментів, відсутність у відповідача інших дітей та утриманні, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України).

Враховуючи те, що син сторін проживає з позивачем та відповідачем, згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки, відсутність даних про наявність у позивача постійного доходу та постійного місця праці та відповідно скільки коштів він витрачає на утримання сина. Хто з сторін в більшій чи в меншій мірі утримує сина. Відсутність жодної інформації, що ОСОБА_3 відмовляється від утримання дитини, також в процесі розгляду справи сторони згідні були підписати мирову угоду, але відмовилися від такої, у звязку із неприязним відношенням один до одного, з урахуванням вимог справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), рівності обов'язку обох батьків брати участь в утриманні дітей, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову та зустрічного позовів.

Зважаючи на вимоги, статті 5 Закону України «Про судовий збір», де позивач звільнений від сплати судового збору, а також положення ст.141 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, ст.ст.7, 141, 142, 180, 181, 182, 183, 184 СК України, суд,

у х в а л и в :

у задоволенні первісного позову ОСОБА_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН - НОМЕР_1 до ОСОБА_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН - НОМЕР_2 про стягнення аліментів - відмовити.

У зустрічному позові ОСОБА_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2 до ОСОБА_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН - НОМЕР_1 про стягнення аліментів на дитину відмовити.

Судові витрати понесені судом при розгляді справи, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 27.02.2019 року.

Суддя ОСОБА_10