Справа № 577/4561/19
Провадження № 6/577/111/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2019 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.,

з участю секретаря Мирошниченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за подання Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області, заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1 , стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо тимчасового обмеження права виїзду за межі України боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області Мовчан О.В. звернулася до суду з вищевказаним поданням, погодженим з начальником відділу, в якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за виконавчим листом № 2/577/1662/17 від 16.03.2018 року, виданим Конотопським міськрайонним судом, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 79800,21 грн.

На обґрунтування вимог у поданні зазначено, що за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження. Проте, ОСОБА_1 , який ніде не працює, заборгованість не погашає, із чого робиться висновок про ухилення від виконання судового рішення і необхідності тимчасово обмежити останнього у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець ОСОБА_2 О.В. у судове засідання не зявилася, просить розглядати справу за її відсутності.

Суд, дослідивши представлені докази вважає, що подання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Із доданих до подання матеріалів вбачається, що за постановою державного виконавця Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ від 12.07.2018 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/577/1662/17 від 16.03.2018 року, виданого Конотопським міськрайонним судом, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 78200 грн.21 коп. заборгованості по кредиту та 1600 грн. судового збору. До теперішнього часу судове рішення не виконане. В ході перевірки було встановлено, що на рахунках боржника кошти відсутні, внаслідок чого державним виконавцем зроблений висновок про навмисне ухилення від сплати боргу.

Проте, суд не погоджується з доводами державного виконавця і вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно ч.1, 4 ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування і може бути обмежена у здійсненні такого права лише у випадках, встановлених законом.

Частиною 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Відповідно до п. 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч.4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного ( приватного) виконавця.

Положення ст. 441 ЦПК України є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства та рішень інших органів (посадових осіб).

За приписом ч. 3 статті 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

У статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов`язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце тільки у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Жодних доказів на підтвердження навмисного ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання суду не надано.

Саме по собі посилання на наявність заборгованості, за браком відповідних доказів, не свідчить про цілеспрямоване ухилення від виконання зобов`язання.

Крім того, не надано доказів перетинання ОСОБА_1 державного кордону.

За таких обставин подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 є передчасним, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України та ст.18 Закону України Про виконавче провадження.

Отже, підстав для встановлення такого обмеження, на даний час, немає.

Керуючись: ст. 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області щодо тимчасового обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом пяти днів з дня оголошення.

СуддяВ. О. Кравченко