Провадження № 2/727/7/19

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі: головуючого судді Волошина С.О.

секретаря судових засідань Бринзили А.А.

за участю: представника позивача прокурора Покора К. відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Лютікової Н.О.

представника третьої особи Чернівецького

обласного військового комісаріату Бойчука Б.А.

розглянувши у відкритому судового засідання в м.Чернівці цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах Держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійні вимог на предмет спору, на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,-
в с т а н о в и в :
Позивач заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах Міністерства оборони України звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позову вказував, що 22.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького ОВК з заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ПІ групи інвалідності від травми, контузії, захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, на підставі протоколу засідання ЦВЛК, довідки МСЕК, довідки про обставини травми, акту спеціального службового розслідування, згідно яких вбачалось, що останній отримав травмування (контузію) від вибуху пострілу РПГ-7 під час виконання службових обов`язків військової служби у районі проведення антитерористичної операції.

14.09.2017 року Департаментом фінансів Міністерства оборони України відповідачу проведено виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 97440 грн.

Вказував, що на період виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням III групи інвалідності від травми, контузії, захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, останньому вже було проведено виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, тобто у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності на суму 85 260 грн. (1 218*70=85 260).

У зв`язку з цим, та враховуючи те, що згідно заяви ОСОБА_1 останньому підлягала виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи тобто у сумі 182 700 грн. (1 218*150=182 700), на рахунки ОСОБА_1 перераховано різницю із загальної суми у розмірі 97 440 грн. 0=97 440).

Позивач зазначив, що наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (станом на теперішній час - військова частина НОМЕР_1 ) від 02.03.2017 № 141 «Про результати проведення службового розслідування за фактом надання недостовірних відомостей посадовими особами військової частини НОМЕР_1 у матеріалах спеціального службового розслідування за фактом отримання травми солдатом ОСОБА_1 » наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2014 № 225 про результати проведення спеціального службового розслідування в частині, що стосується ОСОБА_1 визнано таким, що втратив чинність, а довідку про обставини травми солдата ОСОБА_1 від 09.09.2014 скасовано та визнано недійсною. Згідно зазначеного наказу обставини та характер отримання ОСОБА_1 травми суттєво відрізняються від достовірних, оскільки останній під час обстрілів З БТР-80 (бортові №№ 320. 321. 322) був водієм БТР-80 бортовий № НОМЕР_3 та не виконував бойового завдання у складі мобільної групи у складі З БТР-80 (бортові №№ 320. 321.322) та з ними не перебував.

Позивач вказує, що ОСОБА_1 безпідставно отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням III групи інвалідності від травми, контузії, захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини на суму 97 440 грн., чим завдав збитків ІНФОРМАЦІЯ_2 та є прямою шкодою інтересам держави і указане негативно впливає на своєчасність виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, що також суттєво зачіпає інтереси членів їх сімей, завдає шкоди інтересам держави, а саме перешкоджає здійсненню загальнодержавних (економічних, соціальних та інших) програм.

Посилаючись на ст.ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», ст.1166 ЦК України, п. г) ч. 1 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.п. 14, 19 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, просили стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Чернівці, обліковий номер особи платника податків НОМЕР_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави в особі Міністерства оборони України безпідставно отриману одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням III групи інвалідності від травми, контузії, захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, у сумі 97 440 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 листопада 2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі (том 1 а.с.1).

Ухвалами Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.01.2018 року та від 08.06.2018 року провадження по цивільній справі зупинялось (том 1 а.с.139, 164-165).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.06.2019 року поновлено провадження у справі (том 1 а.с.177).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.08.2019 року по справі продовжено строк підготовчого провадження на п`ятнадцять днів (том 1 а.с.242).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.08.2019 року відмовлено заступнику військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах Держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Міністерства оборони України в прийнятті позовної заяви в новій редакції про зміну підстав позову від 26.07.2019 року та повернуто позивачу (том 2 а.с.59-60).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.08.2019 року закрито по справі підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (том 2 а.с.63-64).

19.08.2019 року відповідач ОСОБА_1 спрямував на адресу Шевченківського районного суду м.Чернівці відзив на позовну заяву в якому вказав, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 №14 від 21.05.2014р. солдат ОСОБА_1 з 21.05.2014 року відряджений до зони проведення АТО у смт. Євсуг Луганської області, де проходив військову службу до 06.07.2018р., приймав безпосередню участь в антитерористичній операції. 17.06.2014 року БТР-80 бортовий № НОМЕР_3 під керуванням солдата ОСОБА_1 виконував бойове завдання, перебував в бою в р-ні смт.Металіст, знаходився під обстрілом після чого стан здоров`я став погіршуватися. Командування в/ч направило ОСОБА_1 на обстеження в Чернівецький військовий госпіталь в/ч НОМЕР_5 .

Зазначав, що Довідка військово-лікарської комісії №1119 від 07.08.2014р. Чернівецького військового госпіталю в/ч НОМЕР_5 , Військово-лікарської комісії психоневрологічного профілю ГВМКЦ «ГВКГ» МО України від 15.12.2014р., протокол Центральної військово-лікарської комісії №2036 від 08.06.2015р., якими в ОСОБА_1 встановлено наявність пов`язаних з виконанням обов`язків по захисту Батьківщини захворювань, та на підставі яких йому встановлено 3 групу інвалідності є чинними, не оскаржувалися в судовому порядку і відповідно до п.11 Порядку №975, затвердженого Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року є безумовною підставою для отримання позивачем одноразової грошової допомоги.

Вказував, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 року у справі № 824/65/18-а наказ командира військової частини № 141 від 02.03.2017р. визнаний протиправним та скасований. Рішення суду набуло законної сили. Права на отримання одноразової грошової допомоги не може бути обмежено у спосіб, обраний прокурором. Просив в задоволенні позову відмовити.

Прокурор Покора К.В. в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову. Надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Представник третьої особи Чернівецького обласного військового комісаріату Бойчук Б.А. та представник третьої особи Військової частини НОМЕР_1 Сплавник І.В. підтримали позицію, викладену прокурором.

Свідок ОСОБА_3 будучи приведеним до присяги та попередженим під розписку про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України в судовому засіданні пояснив, що у серпні 2014 року він знаходився у відрядженні для проведення роз`яснювальної роботи з солдатами мобілізованими в м.Чернівці. На той час він не обіймав посаду він знаходився на штатній посаді у м.Львів. Чому відсутні резолюція командира частини на рапорті Палагнюка від 26.08.14р. йому не відомо. До наказу №224 від 29.08.14р. командира частини, він відношення немає. Він допомагав складати акт спеціального розслідування і приймав участь у розслідуванні по загиблим в липні 2014 року, наказ №209 від 27.08.2014 року і цей акт стосувався загиблих в екіпажах 320, 321, 322 БТРам.

Свідок ОСОБА_4 будучи приведеним до присяги та попередженим під розписку про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України в судовому засіданні пояснив, що працює начальником відділення персоналом штабу. У серпні 2014 року він обіймав посаду заступника начальника кадрів. Він вів облік вхідної кореспонденції, реєстрував солдат.

Свідок ОСОБА_5 будучи приведеною до присяги та попередженою під розписку про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України в судовому засіданні пояснила, що працює діловодом військової частини НОМЕР_1 . У серпні 2014 року була штатним діловодом. З приводу відсутності резолюції командира частини на рапорті Палагнюка нічого не може пояснити. Якщо рапорт надійшов, вона обовязково його реєструє.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали та письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з квітня 2014 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), був водієм колісних бронетранспортерів, приймав участь в АТО.

Згідно виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого у період з 14.07.2014 р. по 07.08.2014 р. позивач знаходився на обстеженні та лікуванні у неврологічному відділенні Чернівецького військового госпіталю з діагнозом вегето-судинна дистонія із цефалічним синдромом, гострий двобічний післятравматичний кохлеарний неврит (Т.2 а.с.49).

26.08.2014 р. позивач звернувся до командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 із рапортом, в якому просив провести розслідування за фактом його травмування при виконанні бойового завдання в зоні АТО 17.06.2014 р. поблизу міста Металіст. До рапорту позивачем додано виписний епікриз та довідку (Т.1 а.с. 66).

29.08.2014 р. наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №224 з метою уточнення причин та умов факту травмування військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 , водія 2 аеромобільної десантної роти призначено спеціальне розслідування за вказаним фактом (Т.1 а.с. 67).

Зі змісту наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 29.08.2014 р. "Про результати проведення спеціального розслідування за обставинами травмування військовослужбовця солдата ОСОБА_1 " №225 вбачається, що солдат ОСОБА_1 отримав травмування під час виконання службових обов`язків військової служби у районі проведення АТО внаслідок вибуху пострілу РПГ-7 (Т.1 а.с. 71-72).

Із акту про нещасний випадок №10/36 вбачається, що 17.06.2014 р. близько 14 години 20 хвилин поблизу населеного пункту Металіст Луганської області під час виконання бойового завдання солдат ОСОБА_1 разом із екіпажем потрапив у засідку. В результаті чого ОСОБА_1 отримав травми голови та вух (контузію) внаслідок близького вибуху пострілу РПГ 7. Перша медична допомога не надавалася. Також в акті зазначено, що причинами нещасного випадку є виконання службових обов`язків військової служби у районі проведення антитерористичної операції внаслідок чого солдат ОСОБА_1 отримав травмування (контузію) (Т.1 а.с. 81-83).

Актом спеціального розслідування випадку загибелі та поранення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 від 29.08.2014 р. встановлено, що обставини, за яких стався випадок, а саме поранення (контузія) ОСОБА_1 пов`язані із виконанням обов`язків військової служби у районі проведення антитерорестичної операції (Т.1 а.с. 68-70).

На підставі акта розслідування від 29.08.2014 р., проведеного згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 29.08.2014 р. №224, солдату ОСОБА_1 видано довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №11, згідно якої за обставин: 17.06.2014 р. близько 14:20 год. поблизу н.п. Металіст Луганської області внаслідок вибуху пострілу РПГ-7 отримав травму голови та вух у районі проведення АТО, одержав вегето-судинну дистонію із цефалічним синдромом. Гострий двобічний післятравматичний кохлеарний неврит (Т.1 а.с. 80).

Свідоцтвом про хворобу №1669-п від 15.12.2014 р., виданим ВЛК психоневрологічного профілю ГВМКЦ "ГВКГ" встановлено діагноз позивача: затяжний виражений стресовий розлад, тривалий астено-депресивний синдром, гостра сенсоневральна приглухувасть, більше виражена праворуч, внаслідок акубаротравми, пов`язаний із проходженням військової служби (Т.1 а.с. 84-85).

21.01.2015 року ОСОБА_1 звільнений з військової служби на підставі висновку військово-лікарської комісії психоневрологічного профілю ГВМКЦ «ГВКГ» МО України від 15.12.2015 року про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку (Т.1 а.с. 86).

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальної експертною комісією №580 від 13.03.2015 р. ОСОБА_1 внаслідок отриманих захворювань, пов`язаних із проходженням військової служби встановлено третю групу інвалідності (Т.1 а.с. 87).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військо-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2036 від 08.06.2015 р. ЗЧМТ (контузія -2014 р.) акубаротравма солдата ОСОБА_1 , за якою він на підставі Свідоцтва про хворобу №1669-п від 15.12.2014 р., виданого ВЛК психоневрологічного профілю ГВМКЦ "ГВКГ" МО України за ст. 17-а, 83-б графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військової служби; та яка призвела до розвитку: "затяжного вираженого стресового розладу, тривалого астено-депресивного синдрому, гострої сенсоневральної приглухуватості, більше вираженої праворуч, внаслідок акубаротравми. Вегетосудинної дистонії, стійкого цефалічного синдрому" - травма, контузія, захворювання визнані такими, що пов`язані із захистом Батьківщини. Також зазначено, що постанову по причинному зв`язку захворювань за Свідоцтвом про хворобу №1669-п від 15.12.2014 р., яке було видане ВЛК психоневрологічного профілю ГВМКЦ "ГВКГ" МО України відмінити (Т.1 а.с. 90-91).

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 "Про виплату грошової допомоги солдату у відставці ОСОБА_1 " №272 від 10.07.2015 р. позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 85260, 00 грн. (Т.1 а.с. 98-99).

25.09.2015 р. військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнято наказ "Про виплату грошової допомоги солдату у відставці ОСОБА_1 ", відповідно до якого останньому виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 97440,00 грн (Т.1 а.с. 104-105).

02.03.2017 р. командир військової частини - польова пошта НОМЕР_2 прийняв наказ "Про результати проведення службового розслідування по факту надання недостовірних відомостей посадовими особами військової частини НОМЕР_1 у матеріалах спеціального службового розслідування за фактом отримання травми солдатом ОСОБА_1 " №141, яким наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 29.08.2014 р. №225 Про результати проведення спеціального службового розслідування ОСОБА_1 визнано таким, що втратив чинність, у зв`язку з недостовірністю наданих відомостей зі сторони ОСОБА_1 про обставини та характер отримання ним травми та проведене неналежним чином спеціальне службове розслідування по даному факту довідку про обставини травми солдата ОСОБА_1 №11 від 09.09.2014 р. скасовано та визнано не дійсною.

Також наказано заступнику командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення в зв`язку з наявністю в діях ОСОБА_1 порушення законодавства України, а саме ст. 410 КК України та Закону України "Про запобігання корупції" копію матеріалів службового розслідування направлено до військової прокуратури Чернівецького гарнізону.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2019 року по справі №824/65/18-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової прокуратури Чернівецького гарнізону про визнання протиправним та скасування наказу скасовано. Прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) від 02.03.2017 року №141 (том 1 а.с.170-175).

Зокрема, постановою сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2019 року по справі №824/65/18-а, встановлено що під час службового розслідування 2017 року не встановлено осіб, які причетні до складання акту спеціального розслідування у 2014р. їх не опитано та не з`ясовано обставини щодо одержання позивачем контузії, не надано належної оцінки тому факту, що результатами спеціального службового розслідування складено акт про нещасний випадок №10/36, який ніким не скасовано, не надано оцінку висновками лікарських установ, що встановили причинний зв`язок між отриманою позивачем травмою (контузія) та виконанням ним обов`язку щодо захисту Батьківщини.

Крім цього, відповідно до п.1.1 Інструкції Про порядок проведення службового розслідування у ЗСУ, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004р. №82, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 за №385/8984, остання визначає підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 7.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.».

Підставою прокурора для звернення до суду з даним позовом до ОСОБА_1 був наказ від 02.03.2017 р. командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 "Про результати проведення службового розслідування по факту надання недостовірних відомостей посадовими особами військової частини НОМЕР_1 у матеріалах спеціального службового розслідування за фактом отримання травми солдатом ОСОБА_1 " №141, яким скасовано наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 29.08.2014 р. №225 Про результати проведення спеціального службового розслідування ОСОБА_1 .

Наведені вище обставини жодним чином не впливають на право ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів у сумі 97 440 грн., які, за твердженням позивача, безпідставно набуті відповідачем, не знайшли свого підтвердження в частині того, що позивач, при перерахуванні указаних коштів помилявся у вчиненні своїх дій. А тому, на думку суду твердження позивача про безпідставність перерахування ним коштів не відповідає обставинам справи.

Вказаний висновок підтверджується і вище наведеним документами, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ст.78 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Право ОСОБА_6 на отримання грошової допомоги підтверджується належними письмовими доказами, які є чинними на даний час, не скасовані і не оспорені та встановлені в них обставини не можуть спростовуватись показами свідків.

Показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є допустимими, але неналежними доказами, тому суд відкидає такі докази.

Крім того, відповідність висновків медичних документів не є предметом розгляду даного спору і їх законність та відповідність медичному діагнозу наявному у ОСОБА_6 захворювання, а також їх відповідність обставинам службового розслідування проведеного уповноваженими особами, не є предметом розгляду даного спору.

Таким чином, встановлення наявності чи відсутності факту отримання травми ОСОБА_1 у червні 2014 року не є компетенцією суду в межах спору, що розглядається, оскільки Законом передбачено певний порядок та процедуру проведення розслідування за фактом отримання травм військовослужбовцями, а також визначено коло осіб, до компетенції яких віднесено проведення такого розслідування.
Також суд відкидає як доказ новий наказ від 26.06.2019 року №385 «Про результати проведення службового розслідування», оскільки результати цієї перевірки були відсутні на момент звернення до суду з даним позовом (17.11.2017 року).

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах Держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимог на предмет спору, на стороні позивача Чернівецький обласний військовий комісаріат, Військова частина НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманої одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності від травми, контузії, захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, у сумі 97 440 грн. необхідно відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 16, 256, 261, 526, 536, 626, 628, 638 ЦК України, ст.ст.3, 4, 11, 12, 13, 76-82, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу ХІІ. Перехідних положень ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах Держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимог на предмет спору, на стороні позивача Чернівецький обласний військовий комісаріат, Військова частина НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманої одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності від травми, контузії, захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, у сумі 97 440 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Чернівці або безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ: С.О. Волошин