КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4, згідно з яким, враховуючи уточнену позовну заяву від 25.01.2019 року, просило: стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.11.2010 року у розмірі 109 563 грн. 41 коп., а також судові витрати у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідно до умов договору № б/н від 25.11.2010 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 12 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Також, зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір.

При цьому, вказує, що, враховуючи положення п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, підписання відповідачем Договору від 12.03.2013 року є його прямою та безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком.

Разом з тим, в порушення умов Договору та положень ст. 526 ЦК України, відповідач, отримавши кредитні кошти, свої зобов'язання за Договором не виконував та станом на 30.09.2018 року мав заборгованість за договором у загальному розмірі 554 341 грн. 44 коп., з яких: 12 475 грн. 12 коп. - заборгованість за кредитом; 536 392 грн. 46 коп. - заборгованість про процентам за користування кредитом; 5 473 грн. 86 коп. - заборгованість за пенею та комісією.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором в період з 20.01.2011 року по 30.10.2016 року становила 109 563 грн. 41 коп., позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму боргу.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.06.2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 844 грн. 12 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 12 475 грн. 12 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 15 369 грн. 00 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 221-228).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Так, в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що, незважаючи на наявність в матеріалах справи його заяви про застування наслідків спливу позовної давності, суд першої інстанції вказане питання не вирішив.

При цьому, зазначає, що він ніколи не здійснював, а також не уповноважував інших осіб здійснювати від його імені платежі на погашення заборгованості за договором, які відповідно до розрахунку позивача були проведені 12.06.2014 року, 25.07.2014 року, 14.08.2014 року, 26.08.2014 року, 01.12.2015 року (а.с. 232-237).

Також, відповідачем було подано до суду заперечення на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.04.2019 року, в яких він зазначав, що відвід, заявлений 03.04.2019 року судді Києво-Святошинського районного суду Київської області, є обґрунтованим (а.с. 239).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.08.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с. 245, 246).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.08.2019 року справу призначено до розгляду (а.с. 249).

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник позивача у судове засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.11.2010 року ОСОБА_4 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

При цьому, починаючи з 21.02.2011 року відповідач періодично погашав наявну у нього заборгованість за кредитним договором та, як вбачається з вищевказаного розрахунку заборгованості, 01.12.2015 року здійснив останній платіж на суму 208 грн. 54 коп.

Доводи апелянта про те, що він ніколи не здійснював як вищенаведений останній платіж, так і платежі від 12.06.2014 року, 25.07.2014 року, 14.08.2014 року, 26.08.2014 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки жодних доказів на підтвердження цих обставин відповідачем надано не було.

Разом з тим, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з положеннями ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як передбачено ч. 1 ст. 261 ЦПК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Крім того, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними платежами , повинна обчислюватися з моменту настання погашення чергового платежу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року за № 6-154цс15.

Отже, враховуючи те, що останній платіж по погашенню заборгованості було зроблено відповідачем 01.12.2015 року, а позовна заява подана позивачем до суду у жовтні 2018 року, тобто в межах строку, встановленого ст. 257 ЦПК України, правових підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності не має.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 25.11.2010 року та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов'язання за Договором не виконує у повному обсязі та станом на 30.09.2018 року має заборгованість у загальному розмірі 554 341 грн. 44 коп., з яких: 12 475 грн. 12 коп. - заборгованість за кредитом; 536 392 грн. 46 коп. - заборгованість про процентам за користування кредитом; 5 473 грн. 86 коп. - заборгованість за пенею та комісією.

При цьому, на підтвердження погодження умов договору АТ «Приватбанк» надано до матеріалів позовної заяви копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, виписку з особового рахунку, а також розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідачем фактично було отримано 12 475 грн. 12 коп.

Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.

Натомість, підписана відповідачем анкета-заява, окрім анкетних даних останнього, не містить жодних даних про умови кредитування.

В свою чергу, як зазначила ВеликаПалата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При цьому, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи те, що кошти у розмірі 12 475 грн. 12 коп., фактично отримані позичальником, у добровільному порядку позивачу не повернуті, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 475 грн. 12 коп.

Разом з тим, оскільки позивачем не доведено погодження з відповідачем розміру процентів за користування кредитними коштами, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за договором кредиту у суду першої інстанції не було.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв'язку неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Заперечення відповідача на ухвалу суду першої інстанції від 03.04.2019 року, постановлену за результатами розгляду його заяви про відвід головуючому у справі, колегія суддів відхиляє, адже ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.04.2019 року встановлено як необґрунтованість заявленого відводу, так і те, що доводи, на які посилався заявник у своїй заяві про відвід, були зведені до незгоди із процесуальними рішеннями головуючого судді.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги АТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4, з останнього підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 200 грн. 70 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог (12 475,12 х 100/109 563,41) х 1 762).

Також, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 301 грн. 05 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) фактично отриману суму кредитних коштів у розмірі 12 475 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят п'ять) грн. 12 коп.

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 200 (двісті) грн. 70 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 301 (триста один) грн. 05 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текстпостанови складений 03 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В.Крижанівська