Справа №: 398/1841/18
провадження №: 4-с/398/28/18
УХВАЛА

Іменем України

"26" лютого 2019 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Коліуш Г.В., з участю секретарів судового засідання Карпушевої О.М., Замкової Ю.С., Михно О.Л., Величко Т.Г., заявника: ОСОБА_1, державного виконавця: Зарудської Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судовиз засідань скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи - державний виконавець Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3 про притягнення до відповідальності, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою про притягнення до кримінальної відповідальності державного виконавця Зарудську Н.А. за ст. 367 КК України, скасування домовленості з боржником без відома та згоди про сплату боргу; зобовязання державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому законом.

В обґрунтування скарги зазначила, що на виконанні в Олександрійському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист № 2/398/284/17, виданий 17 серпня 2017 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 19251 грн. 12 коп. Державний виконавець Зарудська Н.А. не вчиняє дій, направлених на виконання рішення суду, що встановлено ухвалою суду від 22 травня 2018 року. Виконавець домовилася з боржником ОСОБА_3, що та буде сплачувати борг частинами щомісячно по 170 грн., а отже виконання рішення триватиме близько 11 років. Державний виконавець не мав права вирішувати питання розстрочення виконання рішення суду. Жодних дій з моменту винесення ухвали суду від 22.05.2018р. державним виконавцем не зроблено, тому вважає, що дії державного виконавця незаконні.

21 листопада 2018 року скаржником було подано доповнення до скарги, в якому вона просить стягнути з Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби 5000грн. моральної шкоди посилаючись на те, що державний виконавець Зарудська Н.А. систематично не виконує передбачені Законом України "Про виконавче провадження" дії, в виконавчій справі по цей час відсутні документи, наявність яких вимагає закон, а саме: декларація боржника, перелік майна, яке знаходиться у спільній власності, письмове попередження про відповідальність боржника за дачу неправдивих даних, тощо. Вважає, що державний виконавець діяла умисно в змові з боржником. Незаконними рішеннями, протиправними діями та бездіяльністю виконавця грубо порушені її права, знецінені кошти боргу, йде постійне моральне збиткування, державним виконавцем ігноруються ухвали суду, а тому вважає, що надмірно тривале невиконання державним виконавцем рішення суду є підставою для стягнення моральної та іншої шкоди, при цьому відповідачем є орган ДВС де працює державний виконавець та орган ДКС.

22.02.2019 року начальником Олександрійського МРВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області подано заперечення на доповнення до скарги, в яких зазначено, що вимоги скаржника в доповненні вважають не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст.ст 11, 13 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 02.06.2016р. за №1404-VIII не встановлено конкретних строків для державного виконавця щодо проведення виконавчих дій та прийняття відповідних рішень. Строки у виконавчому провадженні - це період часу , в межах яких учасники виконавчого провадження зобовязані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Також, згідно зі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27, 28 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, пунктом другим якої зобовязано боржника подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей та за вихідним №37863 направлено боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження. 06.12.2017 року поштовий конверт не отримано боржником та повернуто до Олександрійського МРВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області. 12.02.2019 року боржник зявився до ДВС та надав декларацію про доходи та майно боржника. Скаржниця стверджує, що не отримувала повідомлення державного виконавця стосовно призначення проведення виконавчих дій на 30 жовтня 2018 року, натомість 18.10.2018р. за вихідним №44984 державним виконавцем направлено повідомлення ОСОБА_1 стосовно призначення проведення виконавчих ій на 30.10.2018р., про що свідчить список згуртованих поштових відправлень за 19.10.2018р. та поштовий корінець №913 від 19.10.2018р. Крім того, боржник самостійно виконував рішення суду, так як за період з 01.05.2018р. по 01.12.2018 р. боржником сплачено кошти в сумі 930грн.. Боржник самостійно зявився до ДВС та надав письмові пояснення стосовно невиконання рішення суду. В матеріалах виконавчого провадження відсутнє документальне підтвердження від сторін виконавчого провадження про звернення до суду, що видав виконавчий документ із заявою про розстрочку або відстрочку виконання рішення. 21.02.2019 року державним виконавцем на підставі п. 3 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документу.

В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримала у повному обсязі, надала додаткові пояснення до пояснень, викладених в скарзі, просила її задовольнити. Пояснила, що звернулась з виконавчим листом до ВДВС, внесла авансовий платіж, через 3 місяці зявилась за викликом державного виконавця Зарудської Н.А. на проведення опису майна у квартирі боржника, однак останньої вдома не виявилось. Власниця квартири ОСОБА_4, яка є свекрухою боржника, повідомила, що майна боржника у квартирі немає. Скаржник вважає, що це не відповідає дійсності, оскільки боржник проживає у цій квартирі 20 років та зареєстрована у ній. Держвиконавець не оглядала квартиру, усе спілкування відбулось біля порогу. Скаржниці відомо, що боржник працює неофіційно, власник квартири отримує мінімальну пенсію, тому усі вартісні речі, які знаходять у квартирі, належать її невістці, тобто боржнику ОСОБА_3 Також держвиконавець не застосовує привід до боржника і не накладає на неї штраф. Також держвиконавець не направила рекомендованим повідомленням виклик боржнику, мотивуючи це відсутністю марок, хоча стягувач внесла авансовий платіж. Таким чином ОСОБА_1 уточнила, що оскаржує бездіяльність державного виконавця Зарудської Н.А. щодо недотримання термінів виконавчих дій: виклику та отримання пояснення боржника (не відправила рекомендований лист боржнику), не апропонувала боржнику сплачувати борг частинами, не розяснила боржнику кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду, не застосувала примусовий привід до боржника, не направила матеріали для притягнення боржника до кримінальної відповідальності. Виконавець не повідомила стягувача про повторне проведення огляду, самостійно без її згоди вирішили стягувати по 200 грн, не передала матеріали про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Також в судовому засіданні 26.02.2019 року скаржник надала письмові пояснення, в яких провила визнати бездіяльність державного виконавця Зарудської Н.А. протиправною; визнати, що державний виконавець Зарудська Н.А. не виконала вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в повній мірі та допустила надмірно тривале невиконання судового рішення; визнати, що державний виконавець Зарудська Н.А. в усній формі домовилася з божником про розстрочку боргу; визнати , що державний виконавець надала до суду два акти від 06.02.2018 року та від 07.05.2018 року, які є сфальсифікованими та просила поновити виконавче провадження. Щодо поновлення виконавчого провадження, просила ці вимоги не розглядати, на задоволенні інших вимог наполягала.

В судовому засіданні 19.10.2019 року та 21.11.2018 року старший державний виконавець Зарудська Н.А. проти скарги заперечувала, пояснила, що діяла у повній відповідності до вимог діючого законодавства, в тому числі Закону України «Про виконавче провадження». Просила відмовити у задоволенні скарги. 26.02.2019 року на продовження розгляду справи не зявилась, через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі державного виконавця, де зазначено, що скаргу вважають необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Боржник ОСОБА_3 на розгляд скарги не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд скарги у її відсутність, з доводами викладеними в скарзі не погоджується.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК неявка осіб, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Вислухавши заявника, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області по справі № 398/2239/16-ц від 31.05.2017 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 було стягнуто борг в сумі 12100 (дванадцять тисяч сто) грн. та 2512 (дві тисячі пятсот дванадцять) грн. 37 коп., що еквівалентно 100 дол. США станом на 24 травня 2016 року, за борговою розпискою від 01 вересня 2015 року, 239 (двісті тридцять девять) грн. 55 коп. - 3 процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання, 334 (триста тридцять чотири) грн. 64 коп. інфляційних втрат та 3513 (три тисячі пятсот тринадцять) грн. 36 коп. процентів за прострочення виконання зобовязання за позикою та 551 грн. 20 коп. судового збору.

На виконання заочного рішення Олександрійським міськрайонний судом Кіровоградської області видано виконавчий лист № 398/2239/16-ц.

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 54983856 від 25.10.2017 року державним виконавцем Зарудською Н.А. відкрито виконавче провадження.

Відповідно до виклику державного виконавця від 4 квітня 2018 року №18173, ОСОБА_3 було зобовязано зявитись до виконавця та надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа. Однак жодних відомостей про те, що цей виклик був направлений боржнику у матеріалах немає, у судовому засіданні державний виконавець також не змогла надати такі підтвердження. За таких обставин суд вважає достовірними пояснення стягувача ОСОБА_1 про те, що зазначений виклик фактично не надсилався. Така бездіяльність державного виконавця є протиправною.

Згідно акту від 6 лютого 2018 року, державним виконавцем було опитано власницю квартири, у якій зареєстрована і проживає боржник ОСОБА_3 - ОСОБА_4К, яка є родичем боржника.

Також державним виконавцем Зарудською Н.А., відповідно до акту від 07 травня 2018 року було здійснено перевірку майна боржника ОСОБА_3 за її місцем проживання.

Щодо фальсифікації оскаржуваних актів державного виконавця від 06.02.2018 року та від 07.05.2018 року суд зазначає, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області по справі №398/1013/18 вже була надана оцінка зазначеним актам. Проте, судом не встановлено фальсифікації зазначених актів державного виконавця.

Відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30.10.2018 року було описано та накладено арешт на майно та встановлено часткове обмеження права користування, а саме: телевізор "Панасонік" 1998р. в неробочому стані - 1од.; дитяча шафа, коричневого кольору 2010 року випуску - 1од.; шафа в вітальні, 1995р. в коричневий колір - 1од.; комод коричневого кольору 2000 року випуску, маючого невеликі поломки - 1од.; тумбочка під телевізор, коричневого кольору, 2010 року випуску, пошкоджена, має одно скло з правої сторони; кутовий диван, блакитного кольору, 2000 року випуску, тканина пошкоджена, самостійно куток не розкладається; пральна машина "LG", 2005 року випуску, білого кольору - 1од.; шафа для посуду, коричневого кольору 2000 року випуску - 1од.; кухонний куток в занедбаному стані, коричнево-білому кольорі - 1 од..

Даний опис та арешт майна проводився за відсутності стягувача, однак стягувач бу належним чином повідомлений про час, місце і дату проведення виконавчих дій, що підтверджується списком згрупованих відправлень та роздруківкою трек-номеру, з яких вбачається, що скаржнику направлялося повідомлення про проведення перевірки майна боржника.

Також до матеріалів справи додана декларація про доходи та майно боржника фізичної особи, поданої боржником 12.02.2019 року.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. 1. Згідно з ч.1 ст.18 зазначеного Закону аиконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, суд вважає суттєвою і невиправданою затримку, з якою проводилися зазначені виконавчі дії, що суперечить встановленим п.7 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» засадам розумності строків виконавчого провадження. Так, державний виконавець, надіславши 25 жовтня 2017 року боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження із зобовязанням боржника подати декларацію про доходи і майно та не отримавши такої декларації, отримавши на відповідні запити відомості про відсутність у боржника грошей на рахунках, зарплатні, нерухомого майна і транспортних засобів, фактично не вчиняв інших дій для забезпечення дійсного виконання рішення суду та не у повному обсязі дії, направленні на розшук майна боржника. Незважаючи на наявність ухвали суду по справі №398/1013/18, якою визнано неправомірною бездіяльність виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_2, яка полягала у фактичному ненадісланні виклику боржнику ОСОБА_3, фактичному непроведенні перевірки (огляду) майна боржника ОСОБА_3 за її місцем проживання 6 лютого 2018 року, неповідомленні стягувача ОСОБА_1 про проведення виконавчих дій, зокрема огляду майна боржника ОСОБА_3 за її місцем проживання, який був проведений 7 травня 2018 року, та як наслідок незабезпечення права стягувача ОСОБА_1 взяти участь у проведенні цієї виконавчої дії, порушенні розумного строку вчинення зазначених виконавчих дій та зобовязано державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_2 провести перевірку (огляд) майна боржника ОСОБА_3 за її місцем проживання з повідомленням стягувача ОСОБА_1 і дотриманням її права на участь у проведенні цієї виконавчої дії. При проведенні цієї виконавчої дії слід зафіксувати результати огляду майна у житлі боржника, наявні у ньому речі та відомості щодо їх належності боржнику, державний виконавець тільки після відкриття провадження в цій справі провела дії, направлені на опис та арешт майна боржника та на надання боржником декларації про доходи про майно, що є порушенням розумного строку вчинення зазначених виконавчих дій у даному виконавчому провадженні, тому в цій частині скарга підлягає задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що ці вимоги не можуть бути предметом розгляду в межах провадження в порядку розділу VII ЦПК України, що не позбавляє стягувача звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Також не може бути предметом розгляду в даному провадженні питання притягнення до кримінальної відповідальності державного виконавця. В цьому випадку стягувач має право скористатися процедурою, передбаченою ст.214 КПК України.

Щодо скасування усної домовленості держвиконавця та боржника про розстрочку виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Проте, судом не встановлено наявності будь-якої домовленості між державним виконавцем та боржником про розстрочку виконання. Суд зазначає, що у разі сплати заборгованості частками у державного виконавця відсутнє право не приймати ці платежі, тому в даному випадку дії державного виконавця про зарахування на рахунок стягувача сум, сплачених боржником на виконання рішення суду, є правомірним, тому в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. 2. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

?Враховуючи викладене суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст. ст. 260, 261, 447- 451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особа: державний виконавець Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3 про притягнення до відповідальності, зобов'язання вчинити дії та стягненні моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2, яка полягала у порушенні розумного строку вчинення зазначених виконавчих дій у виконавчому провадженні №54983856.

В решті вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01.03.2019 року.

Суддя Коліуш Г.В.