Справа № 368/1466/18
Провадження № 2/368/116/19
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"13" вересня 2019 р. Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 15 липня 2005 року в м. Києві між ним та ЗАОсграхова компанія «Екко», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЕККО", було укладено договір добровільного страхування життя» за № Р0004-0507m та йому було видано страховий поліс.

Позивач вчасно та в повному обсязі виконував умови даного договору, сплачував щорічні страхові внески, що підтверджується копіями платіжних квитанцій.

22 .07. 2015 року між позивачем та СК «ЕККО» було підписано дополнительное соглашение №1 к договору добровольного страхования жизни № P0004-0507m от 05. 07. 2005 года про те, що починаючи з дев`ятого місяця восьмого страхового року договір позивача переведено в статус оплаченого та розмір страхових виплат вказаний в приложении №2 к полису страхования

жизни та позивачу надано приложение №2 к договору добровольного

страхования жизни № Р0004-0507т от 05.07.2005 года, де

на 01. 08. 2012 року викупна сума в долларах США значиться у розмірі 5756 дол. США.

10 листопада 2015 року позивач звернувся з письмовою заявою до ПАТ СК «ЕККО» з вимогою зупинити дію договору добровільного страхування життя від 05 липня 2005 року та доповнюючу угоду № 1 до договору від 22 липня 2015 року у відповідності до п. 14.3. договору добровільного страхування життя від 05 липня 2005 року, до даної заяви за умовами вказаного вище договору було повернено СК «ЕККО» оригінал договору та доповнююча угода №1, а також страховий поліс.

Страховик зобов`язаний здійснити виплату викупної суми до 01.08.2016 року.

Оскільки відповідачем порушено умови договору в частині повернення викупної суми позивачу після припинення дії Договору добровільного страхування життя № Р0004-0507m від 05.07.2005 року то позивач просить стягнути з відповідача викупну суму в розмірі 5756 доларів США, що станом на 10.10.2018 року становить 161973,84 грн. та 3 відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, починаючи з 01.08.2016 року по 01.08.2018 р. у розмірі 141 долар США, що еквівалентно 3967,74 грн.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи Позивач надіслав заяву в якій просить слухати справу у його відсітність, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, на сайті Кагарлицького районного суду Київської області було розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання, що відповідає вимогам ст. 128 ч.11 ЦПК України, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів.

Так в судовому засіданні було встановлено, що 15 липня 2005 року в м. Києві між ОСОБА_1 та ЗАОсграхова компанія «Екко» ", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЕККО", було укладено договір добровільного страхування життя» за № Р0004-0507т та видано страховий поліс.

ОСОБА_1 вчасно та в повному обсязі виконував умови даного договору, сплачував щорічні страхові внески, що підтверджується копіями платіжних квитанцій.

У 2012 році ОСОБА_1 звертався з письмовою заявою до СК «ЕККО» з питань переведення договору в безприміальний, станом на 25. 03. 2015 року ОСОБА_1 знову звернувся до ПАТ СК «ЕККО» з письмовою заявою , щоб з`ясувати з якого часу його договір № Р0004-0507т переведений в безприміальний та його звільнено від подальшої оплати чергових платежів. Однак відповіді від СК «ЕККО» на ці письмові заяви ОСОБА_1 не отримував.

22.07.2015 року між ОСОБА_1 та СК «ЕККО» було підписано "дополнительное соглашение №1 к договору добровольного страхования жизни № P0004-0507m от 05.07.2005 года" про те, що починаючи з дев`ятого місяця восьмого страхового року договір переведено в статус оплаченого та розмір страхових виплат вказаний в "приложении №2 к полису страхования жизни та ОСОБА_1 надано приложение №2 к договору добровольного страхования жизни № Р0004-0507m от 05.07.2005 года", де на 01.08.2012 року викупна сума в долларах США значиться у розмірі 5756 дол. США.

Це свідчить про те, що фактично між ОСОБА_1 та СК «ЕККО» не має спору щодо розміру викупної суми та визнається стороною у справі - відповідачем.

10 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до ПАТ СК «ЕККО» з вимогою зупинити дію договору добровільного страхування життя від 05 липня 2005 року та доповнюючу угоду № 1 до договору від 22 липня 2015 року у відповідності до п. 14.3. договору добровільного страхування життя від 05 липня 2005 року, до даної заяви позивачем за умовами вказаного вище договору було повернено СК «ЕККО» оригінал договору та доповнююча угода №1, а також страховий поліс.

З черговою письмовою заявою до ПАТ СК «ЕККО» з вимогою розглянути заяву від 10 листопада ОСОБА_1 звернувся 22 січня 2016 року.

Проте, що СК «ЕККО» отримало листа свідчить підпис та відмітка працівника СК «ЕККО».

Після отримання останнього листа СК «ЕККО» зникла, на телефонні дзвінки не відповідала, не повідомляла ОСОБА_1 про зміну свого місцезнаходження.

З приводу ненадання ОСОБА_1 письмової відповіді та встановлення місцезнаходження СК «Екко» він звернувся до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та отримав письмову відповідь від 23. 02. 2016 року за № 873/13-12Ю.

Після письмового звернення до Нацкомфінпослуг ОСОБА_1. отримав письмову відповідь від ПАТ СК «ЕККО», за №565 від 10.02. 2016 p., в якій значиться про те, що у відповідності до п. 14.6. Договору «В случае досрочного прекращения действия Договора по требованию Страхователя, он должен сообщить страховщику о намерении расторгнуть Договор до окончания текущего страхового года. После расторжения Договора страхователь получает выкупную страховую сумму в размере в зависимости от количества страховых лет, за которые уплачены страховые платежи».

Таким чином , страховик зобов`язаний здійснити виплату викупної суми 01.08. 2016 року (початок нового страхового року).

Що стосується зміни адреси місцезнаходиться товариства СК «ЕККО»- даним листом ОСОБА_1 проінформовано, що товариство знаходиться за адресою м. Київ, вул. Володимирська, будинок 40 офіс 5 .

Станом на 12. 01. 2016 року ПАТ СК «ЕККО» вже не знаходився за адресою м. Київ, вул. Володимирська, 40 оф.6, так як чергове письмове звернення позивача у вигляді листа адресованого страховій компанії «ЕККО» , з замовленням кур`єрської доставки залишилося знову неврученим відповідачу та позивач отримав довідку поштового відділення про те, що адресат вибув, тобто СК «ЕККО» зникла.

З питань невиплати ОСОБА_1 викупної суми СК «ЕККО» та зникнення страхової компанії з ринку надання страхових послуг ОСОБА_1 звертався також до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, але йому рекомендовано звертатися до суду.

Не отримавши обіцяної товариством СК «ЕККО» сплати викупної суми, ОСОБА_1 звернувся 10.08.2016 року з письмовим листом листом - претензією до голови правління СК «ЕККО» , за адресою , яку вказала страхова компанія в своєму листі раніше, а саме м. Київ, вул. Володимирська , 40 оф.5 , проте 12.08.2016 отримав свій рекомендований лист з довідкою про те, що даний адресат вибув, а лист повернувся в зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про страхування» страхування життя - це вид особистого страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначається правилами страхування, що встанолюється страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Вимоги ч. 1 ст. 16 цього Закону встановлюють, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Початок дії страхового захисту згідно Договору - 01.08. 2005 року по 01.08. 2019р.

Відповідно до пункту 7.1. Договору, викупна сума, яка може бути отримана Сгархувальником в випадку дострокового припинення дії договору, вказана в додатку до Поліса. Відповідно до умов п. 14. 3. Данного договору , Договір може бути достроково припинено за згодою сторін на підставі письмової вимоги Страхувальника або Страховика.

У відповідності до п. 14.5 даного договору в випадку дострокового припиненя дії договору за згодою сторін, будь- яка сторона зобов`язана попередити іншу сторону про намір дострокового припинення дії договору не пізніше, ніж за 30 днів до дати припинення дії договору.

У відповідності по п. 14.6. в випадку дострокового припинення дії договору за вимогою Страхувальника , він повинен попередити Страховика про намір розірвати Договір до початку нового страхового року. Розірвання договору відбувається з початку нового страхового року. Після розірвання договору Страхувальник отримує викупну суму ( за її наявності) в розмірі від кількості страхових років, за які сплачено страхові внески. На протязі двох років викупної суми не існує.

У відповідності до Поліса страхування життя та здоров`я за программою ЕККО-ЛАЙФ- ПЛЮС № P0004--0507m параграфом 9 передбачено, що ОСОБА_1 має право розірвати договір страхування в будь- який час в письмовій формі. Розірвання договору вступає в силу по закінченню періоду страхового року. Після розірвання договору ОСОБА_1 отримую, якщо вона є в наявності викупну суму.

Виходячи з положень ст. 28 Закону України "Про страхування", дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. Дія договору особистого страхування не може бути припинена страховиком достроково, якщо на це немає згоди страхувальника, який виконує всі умови договору страхування, та якщо інше не передбачено умовами договору та законодавством України.

Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов`язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено.

У разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя.

Якщо вимога страховика зумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, страхувальнику повертається викупна сума.

Викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід`ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимо до методики розрахунку викупної суми.

Згідно з розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг, від 07 червня 2016 року за N 1196 "Про аналювання ліцензії на провадженн страхової діяльності Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕККО", анулюва ліцензію Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕККО", що видана розпорядженням Держфінпослуг від 24.05.2007 року N 7359, та переоформлена рішенням Держфінпослуг від 16.04.2010, на провадження страхової діяльності з добровільного страхування життя.

Анулювання (відкликання) ліцензії не звільняє Товариств від обов`язку виконувати свої зобов`язання за укладеними договорами зі споживачами фінансо послуг щодо видів фінансових послуг, на право провадження яких вона видана.

Це розпорядження набирає чинності через тридцять календарних днів з дня його прийняття, а саме з 07.07.2016 року.

В період дії договору ОСОБА_1 , відповідно до прийнятих зобов`язань, було перераховано відповід страхових внесків на загальну суму 8050 доларів США., з урахуванням п. 2.3 Договору страхування, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій про оплат коштів та приложением №2 к договору добровольного страхования жизни № P0004-0507m від 05. 07. 2005 г. ( новая редакция от 22. 07. 2015 г.)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належни чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 Цивільного Кодексу України).

Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його -евиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виходячи з аналізу норм ст. ст. 524, 533-535. 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Саме до останнього виду грошових зобов`язань належить укладений сторонами договір про надання послуг, оскільки ним установлена ціна договору - страхова сума.

Крім того, слід зазначити, що ст. 625 ЦК України розміщена в розд. І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

З огляду на викладене суд вважає, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору добровільного страхування життя, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно- правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, (постанова ВСУ від 14 листопада 2011 р. у справі N 6-40цс1 1).

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з пунктами 1 та 2 ст. 533 ЦК Українигрошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суди, у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 р. у справі N 6-145цс14, де зазначено, що грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

А тому суд прийщов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 161973,84 грн.

Виходячи з природи спірних правовідносин, неналежне виконання відповідачем умов договору страхування в частині несвоєчасного його виконання тягне за собою цивільно-правову відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, смд вважаю за необхідне стягнути з відповідача трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, які розраховуються за наступною методикою: 5756 доларів США (основна сума боргу) х 0,03 х (кількість днів прострочення)/366 рік у 2016 році= 47 доларів, 5756доларів США (основна сума боргу) х 0,03 х (кількість днів прострочення)/365 рік = 47 доларів США за 2017 рік, 5756доларів США (основна сума боргу) х 0,03 х (кількість днів просгрочення)/365 рік = 47 доларів США за 2018 рік що станом на 01.08. 2018 рік становить 141 долар ( 47=47=47), що є еквівалентно 3967 грн. 74 коп.

Судові витрати покласти на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

вирішив :

Позов задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕККО» (м.Київ, вул. Володимирська - 40 оф.5) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 5756 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 27.09.2018 року становить 161973 грн. 84 коп.

Стягнути зПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕККО» (м.Київ, вул. Володимирська - 40 оф.5) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) три відсотки річних, за прострочення виконання грошового зобов`язання, починаючи з 01.08.2016 року по 01.08.2018 року у розмірі 141 долар США, що еквівалентно 3967 грн. 74 коп. станом з 01.08.2016 року по 01.08.2018 року.

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів.

Повний текст рішення виготовлено 25.09.2019 року.

Суддя : Т.Є.Іванюта

С