Справа № 215/2861/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Науменко Я.О.,

за участю: секретаря Махоні Н.Ю.,

скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2019 р. ОСОБА_1 подав зазначену скаргу, в якій просить: зобов`язати державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області відповідно до ч.6 ст.64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» скасувати як передчасну та таку, що не відповідає його положенням постанову від 22.07.2019 року про закриття виконавчого провадження №59379575; відновити виконавче провадження та виконати дії, передбачені ч.3 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: за примусове виконання рішення немайнового характеру стягти з боржника фізичної особи виконавчий збір у розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати; відповідно до ч.3-4 ст.64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» за складеними актами від 05.07.2019 року, 10.07.2019 року, 19.07.2019 року накласти на боржницю штрафи у встановленому розмірі відповідно 1700 грн., 3400 грн., 3400 грн., 3400 грн.; відповідно до ч.4 ст.64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» стосовно боржника передати матеріали у поліцію для відкриття кримінального провадження за ч.1 ст.382 КК України за невиконання рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №215/2861/17 від 01.03.2019 р. про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування скарги зазначив, що відповідно до його заяви від 19.06.2019 р. Покровський ВДВС міста Кривого Рогу ГТУЮ Дніпропетровської області відкрив виконавче провадження №59379575 стосовно боржниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №215/2861/17 від 01.03.2018 р. була зобов`язана не чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою згідно графіку, встановленого рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради від 18.01.2017 року. Зазначену постанову скаржник отримав нарочно 18.07.2019 року при особистому візиті до державного виконавця, проте про відкрите виконавче провадження дізнався набагато раніше із сайту публічного доступу до системи виконавчих проваджень. В отриманій постанові не було зазначено про стягнення виконавчого збору з боржниці відповідно до вимог ч.3 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження». Постанову про закриття виконавчого провадження скаржник отримав 27.07.2019 р. поштою. 05.07.2019 р., 10.07.2019 р. та 12.07.2019 р., вийшовши на адресу перебування боржника за адресою: АДРЕСА_1 у своїх актах держвиконавець не зазначив, що рішення було виконане, як це передбачено вимогами ст.64-1 ЗУ «Про виконавче провадження». В зазначені дні боржниця вивела дитину на вулицю і показавши її скаржнику та держвиконавцю повідомила, що дитина не хоче йти до батька, чим порушила рішення суду, яким її зобов`язано не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною відповідно до встановленого графіку. Проте, держвиконавець 19.07.2019 р. в акті зафіксував про виконання рішення, з яким скаржник не погодився, про що написав свої зауваження у ньому. Пізніше скаржник написав заяву у поліцію про невиконання ОСОБА_2 рішення суду. 22.07.2019 р. скаржник дізнався, що виконавче провадження закрито як виконане. 23.07.2019 р. він подав скаргу на дії державного виконавця до начальника Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області, в якій просив скасувати постанову про закриття виконавчого провадження. 28.08.2019 р. скаржник на пошті отримав листа за підписом начальника Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області, в якому встановлені факти, що свідчать про виконання боржником виконавчого документу та відсутність ухилення від виконання. Скаржник вважає, що державний виконавець не виконав усіх дій, передбачених ч.3 ст.27, п.9 ч.1 ст.39, ч.3, ч.4 ст.64-1 ЗУ «Про виконавче провадження», чим сприяв неотриманню від боржниці у державний бюджет коштів, що складаються із виконавчого збору та штрафів за невиконання рішення суду, а також порушенню прав скаржника як батька на виховання власної дитини в зв`язку з невиконанням боржницею рішення суду.

У судовому засіданні 30.09.2019 р. заявник підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Державний виконавець Покровського ВДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на скаргу не подав

ОСОБА_2 надіслала суду клопотання про розгляд справи без її участі. Просила відмовити у задоволенні скарги (вх.№17965 від 30.09.2019 р).

Заслухавши доводи скаржника, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що постановою державного виконавця Покровського ВДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Кіптик К.С. від 22.07.2019 р. закінчено виконавче провадження №59379575 з примусового виконання виконавчого листа №2/215/194/18 виданого 03.08.2018 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з його донькою ОСОБА_3 , згідно з графіком, встановленим рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 18.01.2017 р. №42 (а.с.20).

В актах державного виконавця від 05.07.2019 р., 10.07.2019 р., 12.07.2019 р. та 19.07.2019 р. зазначено, що боржником ОСОБА_2 дитину на зустріч надано, але вона не захотіла йти до батька для прогулянки і спілкування (а.с.26, 27, 28, 29).

Згідно із статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

З аналізу наведеної норми слідує, що негативні наслідки у вигляді накладення штрафу за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення настають лише за умови його невиконання без поважних причин.

Проте матеріали скарги не містять відомостей про невиконання боржником без поважних причин рішення суду. Навпаки, зазначені акти державного виконавця свідчать про те, що боржником було надано для спілкування дитину, яка відмовилась від спілкування з батьком.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Так, за змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Аргументи скаржника про те, що ОСОБА_2 не виконала рішення суду, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, зокрема про ці обставини не вказано в акті державного виконавця, який складений за участю сторін виконавчого провадження, а акт від 19.07.2019 р. ще й за участю понятих.

Судом не встановлено та скаржником не доведено, в чому саме проявлялось перешкоджання боржником його побачень із дитиною.

Наведені скаржником твердження свідчать про його власне трактування небажання ОСОБА_2 у добровільному порядку виконувати рішення суду.

Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для визнання рішень державного виконавця неправомірними та скасування їх, оскільки останній діяв у межах наданих йому повноважень з метою реального виконання рішення суду про побачення батька з дитиною, де боржник не відмовлялась від його виконання та надавала дитину для побачень.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і права заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 258, 259, 260, ч.3 ст.451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 04.10.2019 р..

Суддя