Справа №: 272/234/17
Провадження № 2/272/3/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,суд, -

встановив:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_6 звернулася до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом в якому зазначила, що 09.03.1997 року померла її матір ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно до складу якого належить житловий будинок по вул.Вишневій,64, в с.Ярешки, та дві земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за вищевказаною адресою. Проведеними фактичними замірами вказаних спадкових земельних ділянок встановлено, що їх загальна площа становить 0,3212 га з яких: 0,25 га земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,0712 га земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства.

Позивач, відповідач ОСОБА_5, та ОСОБА_8 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_7. При цьому, ОСОБА_8 07.03.2016 року помер, та спадкоємцями після його смерті є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є відповідачами за первісним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_7, оскільки вступила в управління та володіння майном померлої. В подальшому, позивач звернулася до приватного нотаріуса Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність відомостей про її повне прийняття спадщини, крім того позивача було повідомлено про наявність заповіту від імені спадкодавиці ОСОБА_7 на імя ОСОБА_8, однак на думку позивача вказаний вище заповіт складений з порушенням вимог щодо його оформлення та посвідчення.

Враховуючи вищезазначене, позивач за первісним позовом просить суд, визнати заповіт складений в Бровківській сільській раді народних депутатів Андрушівського району Житомирської області 01.10.1996 року від імені ОСОБА_7 і посвідчений секретарем виконкому Бровківської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області ОСОБА_9 недійсним, оскільки недотримані вимоги передбачені законодавством щодо його складання і посвідчення. Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6, після смерті її матері ОСОБА_7, яка померла 09.03.1997 року. Визнати право власності на житловий будинок по вул. Вишнева, 64 в с. Ярешки Андрушівського району Житомирської області та на дві земельні ділянки площами 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Вишнева, 64, в с.Ярешки Андрушівського району Житомирської області та 0,0712 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: вул.Вишнева в с.Ярешки Андрушівського району Житомирської області за ОСОБА_6, як на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_7, яка померла 09.03.1997 року.

24.04.2017 року від відповідачів за первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнаня права власності на спадкове майно, в якій зазначено, що 09 березня 1997 року померла ОСОБА_7. До спадкового майна на яке відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_7 відноситься житловий будинок, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства за адресою: вул.Вишнева,64, в с.Ярешки, Андрушівського району. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є її діти ОСОБА_6, ОСОБА_5, та ОСОБА_8, який помер 10 березня 2016 року. При цьому, за життя, а саме 01.10.1996 року, ОСОБА_7 був складений заповіт, посвідчений секретарем Бровківської сільської ради відповідно до якого, все належне їй на день смерті майно спадкодавиця заповіла своєму синові ОСОБА_8, який в подальшому у відповідності до положень ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року який діяв на час відкриття спадщини прийняв спадщину шляхом вступу в володіння та управління спадковим майном померлої. Позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3, є дружиною та дочкою померлого ОСОБА_8 та являються спадкоємцями після його смерті. У відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8, оскільки на день смерті спадкодавця проживали разом з ним за однією адресою.

Враховуючи вищевикладене, позивачі за зустрічним позовом просять суд, визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2, право власності на житловий будинок та земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га за адресою: вул.Вишнева,64, с.Ярешки, Андрушівського району, Житомирської області, і для ведення особистого селянського господарства площею 0,020 га по вул.Вишневій, в с.Ярешки Андрушівського району по Ѕ частині за кожною, як на спадщину після смерті ОСОБА_8, який помер 10 березня 2016 року, які він успадкував після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 09 березня 1997 року.

18.05.2017 року від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 на адресу суду надійшли заперечення на зустрічний позов поданий 24.04.2017 року, в яких останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог по зустрічному позову в повному обсязі за безпідставністю, оскільки факт прийняття спадщини ОСОБА_8 не доведено, а також те, що позивачі за зустрічним позовом є неналежними позивачами.

В ході розгляду справи, а саме 21.12.2018 року від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_6 - ОСОБА_1 на адресу Андрушівського районного суду Житомирської області надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій останній просить залишити без розгляду позовну вимогу про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_7, яка померла 09.03.1997 року.

25.02.2019 року від відповідачів за первісним позовом ОСОБА_2, та ОСОБА_3 надійшла електронна форма звернення громадян, в якій останні просять їх зустрічний позов до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по цивільній справі №272/234/17, залишити без розгляду.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у її відсутність, заяву про зменшення позовних вимог підтримує.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення первісного позову не заперечувала.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення первісного позову.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про смерть вбачається, що 09 березня 1997 року померла ОСОБА_7 (а.с.9). Позивач за первісним позовом ОСОБА_6 є дочкою померлої ОСОБА_7, факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу позивача, згідно якого остання змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_6 (а.с.7). На день смерті ОСОБА_7 постійно проживала та була зареєстрована одна за адресою: с.Ярешки, вул.Вишнева, 64, Андрушівського району, Житомирської області (а.с.15). Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на житловий будинок розташований за адресою: с.Ярешки, вул.Вишнева,64, Андрушівського району, Житомирської області, який згідно записів погосподарської книги рахується за померлою, що підтверджується довідкою виданою Бровківською сільською радою Андрушівського району Житомирської області від 28.11.2016 року №1042 (а.с.14). Відповідно до довідки виданої Бердичівським МБТІ від 17.09.2016 вбачається, що на житловий будинок №64 по вул.Вишневій в с.Ярешки, Андрушівського району, станом на 31.12.2012 року право власності не зареєстровано, правоустановчі документи не оформлено (а.с.18). Крім того, до складу спадкового майна на яке відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_7 належать земельна ділянка площею 0,025 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Ярешки, вул.Вишнева,64, Андрушівського району, Житомирської області, та земельна ділянка площею 0,020 га для ведення особистого селянського господарства, в с.Ярешки, вул.Вишнева, Андрушівського району, Житомирської області, які були передані у приватну власність спадкодавиці ОСОБА_7 на підставі виписки з рішення виконавчого комітету Бровківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 17 травня 1996 року (а.с.17). Проведеними фактичними замірами вищевказаних спадкових земельних ділянок встановлено, що їх загальна площа становить 0,3212 га з яких: 0,25 га земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,0712 га земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до довідки виданої Бровківською сільською радою Андрушівського району Житомирської області від 28.11.2016 року №1039 вбачається, що ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 дійсно частково вступила в шестимісячний термін в управління та володіння спадковим майном (а.с.13).

За житя, а саме 01 жовтня 1996 року ОСОБА_7 було складено заповіт посвідчений секретарем виконкому Бровківської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області, згідно якого спадкодавиця ОСОБА_7 все належне їй на день смерті майно заповіла своєму синові ОСОБА_8 (а.с.16). При цьому, в ході розгляду справи судом встановлено, що вищевказаний заповіт було складено з порушенням вимог щодо його оформлення та посвідчення, передбачених вимогами законодавства. Зокрема, вказаний вище заповіт був складений ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від імені ОСОБА_7, а не самим заповідачем, в ньому відсутні відомості про розяснення заповідачу ОСОБА_7 змісту ст.535 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час складення заповіту. Крім того, вказаний вище заповіт не зареєстрований у встановленому вимогами законодавства порядку, що є грубим порушенням встановленого порядку реєстрації нотаріальної дії та вказує на те, що фактично нотаріальну дію не було вчинено

07 березня 2016 року помер ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Відповідачі за первісним позовом (позивачі за зустрічним позовом) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є відповідно дружиною та дочкою померлого і спадкоємцями після його смерті, що підтверджується копією свідоцтв про народження, та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.55-56). Розбіжності в написанні прізвища Кошова Кошева пояснюються експертним висновком від 16 травня 2017 року №056/318/-d-2, згідно якого встановлено їх ідентичність (а.с.122).

Відповідно до повідомлення наданого приватним нотаріусом Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_10 вбачається, що інформація про осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7, яка померла 09.03.1997 року, відсутня. Крім того, після смерті ОСОБА_8, який помер 07.03.2016 року, заяви про прийняття спадщини не надходили, та спадкова справа не заводилась (а.с.29). Згідно постанови приватного нотаріуса Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_10 від 22.02.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 у звязку з відсутністю відомостей про повне прийняття спадщини (а.с.12)

Вказані обставини визнанні відповідачами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ст.534 ЦК УРСР в редакції 1963 року який діяв на час складення заповіту, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ст.541 ЦК УРСР в редакції 1963 року заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст.545 ЦК УРСР в редакції 1963 року якщо заповіт буде визнаний недійсним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах.

Згідно положень наказу Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року № 22/5 в редакції, що діяла станом на 01.10.1996 року (момент складання заповіту) «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України» вбачається, що у відповідності зі статтею 37 Закону "Про нотаріат" у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів до охорони спадкового майна; 2) накладають та знімають заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. У населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії: 1) посвідчують заповіти; 2) посвідчують довіреність; 3) засвідчують вірність копій документів і виписок з них; 4) засвідчують справжність підпису на документах. Посадові особи виконавчих комітетів зобов'язані сприяти громадянам, підприємствам установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених правил, є недійсними.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно положень ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_6 про зменшення позовних вимог, а також відмову відповідачів за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від поданої ними 24.04.2017 року зустрічної позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач ОСОБА_6 була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, тому з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 426,67 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 534, 541, 545, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року № 22/5 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», ст.ст. 12, 13, 76, 80, 81, 89, 259, 264, 265, 268, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт складений в Бровківській сільській раді народних депутатів Андрушівського району Житомирської області 01 жовтня 1996 року від імені ОСОБА_7 і посвідчений секретарем виконкому Бровківської сільської Ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області ОСОБА_9

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) після смерті її матері ОСОБА_7, яка померла 09 березня 1997 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 де БальзакаАДРЕСА_1) на користь держави cудовий збір в розмірі 426 (чотириста двадцять шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 де БальзакаАДРЕСА_1) на користь держави cудовий збір в розмірі 426 (чотириста двадцять шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7) на користь держави cудовий збір в розмірі 426 (чотириста двадцять шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:ОСОБА_11