"04" березня 2019 р. Справа № 363/970/19
УХВАЛА

04 березня 2019 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

представник позивача звернувся до суду з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ТОВ «ЮРІНФОКОМ» про визнання договору недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Позов обґрунтовано тим, що 04 лютого 2013 року між позивачем та ТОВ «ЮРІНФОКОМ» укладено договір № 04-02-2013 про надання юридичних послуг. В свою чергу 30 грудня 2014 року між позивачем, ТОВ «ЮРІНФОКОМ» та ОСОБА_3 укладено додаток № 1 до договору, згідно якого ОСОБА_1 залучив ОСОБА_3, як особу, яка відповідатиме за часткову сплату вартості робіт відповідно до договору, нерухомим майном, що належить їй на праві власності, а саме земельною ділянкою кадастровий номер :02:001:0006, площею 0,1198 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва. ОСОБА_3 зобовязалась прийняти на себе частину зобовязань позивача та сплатити частину вартості послуг ТОВ «ЮРІНФОКОМ» у розмірі 54 024 грн. Того ж дня між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, який позивач вважає фіктивним.

В поданій заяві про забезпечення позову представник позивача просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0006, площею 0,1198 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що є власністю ОСОБА_3 Заборонити вчиняти певні дії ОСОБА_2 щодо володіння, користування, розпорядження, відчуження будь-яким способом, надання в оренду, здійснення продажу або продажу на електронних торгах земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0006, площею 0,1198 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що є власністю ОСОБА_3 Заборонити ОСОБА_2 здійснювати реєстрацію, перереєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0006, площею 0,1198 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що є власністю ОСОБА_3. Заборонити ОСОБА_2 та/або охоронним підприємствам, установам, організаціям, незалежно від організаційно правової-форми заходити та знаходитися на території приміщення, заборонити іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання щодо земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0006, площею 0,1198 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що є власністю ОСОБА_3 до вирішення спору по суті.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно розяснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Вимоги заяви про заборону відповідачу ОСОБА_2 вчиняти певні дії щодо володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою тощо, фактично призведуть до позбавлення його права власності (всіх правомочностей власника), без розгляду справи по суті, чого суд зробити не вправі.

Інші вимоги заяви про заборону ОСОБА_2 та/або охоронним підприємствам та іншим особам вчиняти цілу низку дій щодо спірної земельної ділянки на обставинах позову не ґрунтуються, матеріалам справи не відповідають, меті забезпечення позову не слугують і застосовані бути не можуть.

Що стосується накладення арешту та заборони реєстрації, перереєстрації права власності на спірну земельну ділянку, та з огляду на характер позову, обставини обґрунтовані в позові, вагомість поданих доказів, зміст прав про порушення яких заявляє позивач, висунуті позовні вимоги, підстав для забезпечення позову суд не вбачає.

Відтак, з мотивів висловлених у заяві, суд не може дійти висновку про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, а тому заява про це задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-154, 260 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя