Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/1813/18
провадження № 2/632/38/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"27" лютого 2019 р. Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Библіва С.В., при секретарі судового засідання Кузьменко М.В., за участю позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Бойко О.В., відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Первомайської районної державної адміністрації Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

УСТАНОВИВ:

10.09.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Первомайської районної державної адміністрації Харківської області з вказаним позовом, в обґрунтування якого, послався на таке: він є власником будинку АДРЕСА_1 ? частка будинку належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1999 року, право власності на яке було зареєстроване у Первомайському БТІ 02.03.1999 року у реєстровій книзі № 1. Інша ? частка вищевказаного будинку належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.02.2016 року, право власності на яке було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 45.

У вказаному житловому будинку зареєстрований позивач по справі ОСОБА_1, його неповнолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також колишня співмешканка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з її малолітньою донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, однак з липня 2017 року ОСОБА_3 разом зі своєю малолітньою донькою у спірному житловому будинку не проживають, відповідач по справі зібрала усі свої речі та виїхала з дому, зараз вона мешкає з іншим чоловіком та донькою ОСОБА_7 за іншою адресою: АДРЕСА_2. Наразі позивач вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідача по справі разом з її донькою ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, через не проживання у ньому понад 1 рік без поважних причин.

Позивач ОСОБА_1 разом зі своїм представником Бойко О.В. повністю підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник 3-ї особи, ОСОБА_8 належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, покладається на розсуд суду.

Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторони позивача та відповідача, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1, що вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1999 року, право власності на яке було зареєстроване у Первомайському БТІ 02.03.1999 року у реєстровій книзі № 1 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.02.2016 року посвідченого державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М., право власності на яке було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 45 (а.с.4,5,6).

У вищевказаному житловому будинку зареєстрований позивач по справі ОСОБА_1 разом з його неповнолітніми дітьми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також у будинку зареєстрована колишня співмешканка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з її малолітньою донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що вбачається з копії довідки ВК Верхньобишкинської сільської ради Первомайського району Харківської області № 02-30/192 від 05.12.2017 року (а.с.8), однак з липня 2017 року ОСОБА_3 разом зі своєю малолітньою донькою у спірному житловому будинку не проживають, відповідач по справі зібрала усі свої речі та виїхала з дому, зараз вона мешкає з іншим чоловіком та донькою ОСОБА_7 за іншою адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією довідки ВК Верхньобишкинської сільської ради Первомайського району Харківської області № 02-20/486 від 29.12.2017 року та листом-відповіддю на адвокатський запит ВК Верхньобишкинської сільської ради Первомайського району Харківської області № 02-20/402 від 21.11.2018 р.(а.с.71).

На даний час відповідач ОСОБА_3 разом зі своєю донькою ОСОБА_7 зареєстрована у спірному будинку, однак не живе там вже більше року, у зв'язку з чим об'єктивно порушуються права позивача по справі, як власника житла, тому він і звернувся до суду з даним позовом.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов'язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень.

На думку суду, відповідач ОСОБА_3 не надала жодного доказу поважності не проживання у будинку позивача більше року, з липня 2017 року разом зі своєю донькою ОСОБА_7 вона мешкає за іншою адресою, що знайшло своє відображення та повністю підтверджується письмовими доказами по справі та поясненнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Так, свідок ОСОБА_13 показала, що вона з позивачем (її сином) звернулися до служби у справах дітей щодо вирішення питання про проживання ОСОБА_14 на житловій площі ОСОБА_1 В службі сказали виділити кімнату для ОСОБА_3 та її дитини ОСОБА_7 для їхнього проживання. Кімнату син виділив і залишив у користування також кухню, а решту кімнат зачинив на замки. Проте, відповідач не захотіла проживати в ній і переїхала до співмешканця ОСОБА_15, який під осінь 2016 року придбав будинок в АДРЕСА_2. Будинок сина відповідач занедбала, тому, синові прийшлося робити ремонт у будинку самотужки та перебиратися до нього на постійне проживання.

Перевезення належних відповідачеві речей до будинку свого співмешканця у декілька етапів на тракторі, візку та санчатах у 2016 році та останній раз у липні 2017 року підтвердили і інші свідки - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Перший з них озвучив слова ОСОБА_3, які остання промовила у липні 2017 року під час останнього рейду за своїми речами до будинку позивача, а саме, що та прощається з сусідами і більше сюди не повернеться. Все це свідчить про те, що відповідач ОСОБА_3 визначила для себе інше постійне місце проживання саме за місцем мешкання свого співмешканця ОСОБА_15 за адресою АДРЕСА_2.

Посилання ж відповідача на обставини, викладені у її відзиві на позовну заяву, що позивач нібито виганяв її з хати, поміняв вхідні замки та перешкоджав їй проживати в його будинку у судовому засіданні свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли. ОСОБА_3 до правоохоронних органів не зверталася по факту перешкоджання їй проживати з боку позивача у належному йому будинку. До суду з позовом про вселення відповідач також не зверталася. Іншими доказами, як то показаннями свідків чи письмовими документами, дані факти відповідачем також не доведені.

Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається з наданих суду доказів, а саме листа-довідки ВК Верхньобишкинської сільської ради Первомайського району Харківської області № 02-20/402 від 21.11.2018 р., що у спірному будинку відповідач та її малолітня донька не мешкають з липня 2017 року. Частина 3 ст. 29 ЦК встановлює, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача з дитиною без поважних причин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 247 ЦПК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 391 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з її малолітньою дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, будинком АДРЕСА_1

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня виготовлення його повного тексту.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, який народився та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка народилася в с.Ягідне Ягоднинського району Магаданської області та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2.

Третя особа: орган опіки та піклування Первомайської районної державної адміністрації Харківської області - вулиця Соборна,буд.19, м. Первомайський Харківської області.

Повний текст рішення виготовлено 05.03.2019 року.

Суддя: С. В. Библів