ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2855/19 Справа № 211/4023/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2018 року, яке постановлено суддею Ткаченко С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 08 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 1 296 295,00 грн. у звязку з ушкодженням здоровя, посилаючись на те, що з ним стався нещасний випадок на виробництві відповідача.Висновком МСЕК від 09.01.2007 року йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 65% та друга група інвалідності.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 65 000 грн. без утримання податку з доходів з фізичних та на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 704,80 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції та стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі, визначеному в позовній заяві, а саме 1 296 295,00 грн., посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, зокрема судом не враховано розяснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», а саме, відсоток втрати працездатності в розмірі 65%, другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва у віці 20 років, ампутацію правої руки, внаслідок чого позивач постійно лікується та проходить численні огляди МСЕК, та повязані з цим моральні страждання позивача, істотність вимушених змін в його житті, важкість стану здоровя та ступінь вини відповідача, у звязку з чим вважає суму стягнутої моральної шкоди необґрунтованою та значно заниженою.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою розяснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та є значно завищеним.

Відзиви на апеляційні скарги не подавалися.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити та проти апеляційної скарги представника позивача заперечував, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги підлягає залишенню без задоволення, задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 2006 року по працював на підприємстві відповідача на посаді слюсарем ремонтником ІІІ розряду, з 2007 року переведений на посаду підсобного робочого у звязку з інвалідністю, де працює по теперішній час (а.с. 22-23).

Згідно п. 6 ОСОБА_4 № 69, форми Н-1 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, затвердженого В.о. директора з охорони праці ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» від 13 вересня 2006 року вбачається, що 10 вересня 2006 року, позивач під час виконання своїх трудових обовязків, виконував ремонтні роботи з заміни перетертої скоби кріплення вантажу кінцевого вимикача електромостового крану №7 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Під час виконання позивачем ремонтних робіт машиніст крану ОСОБА_5, не переконавшись у відсутності людей в небезпечній зоні, не бачачи позивача, ввімкнула механізм підіймання, внаслідок чого, пола брезентового плаща разом з правою рукою позивача були захоплені та намотані на обертаючийся промвал.

Відповідно до п. 7 ОСОБА_4 № 69, причинами настання нещасного випадку є невиконання вимог інструкції з охорони праці та не виконання посадових обовязків.

Згідно п. 10 ОСОБА_4 № 69 особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, зазначено машиніста крану металургійного виробництва ОСОБА_6 та слюсара-ремонтника ОСОБА_7, які допустили порушення п.п. 5.1.д., 5.7.2., 5.7.5, 5.7.7. інструкції з охорони праці для машиніста (помічника машиніста) крану мостового типу комбінату ОП.151.23.06, п.п.1.10.2, 1.10.5 4.1. Інструкції з охорони праці для слюсаря ремонтника з ремонту обладнання копрового цеху ОП.052.01.04, а також невиконання посадових обовязків з охорони праці механіком копрового цеху ОСОБА_4, а саме п.п.3.3.,3.28.3 посадової інструкції механіку копрового цеху П1 052.23616.021.

За висновком МСЕК від 09 січня 2007 року позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності внаслідок трудового каліцтва (а.с. 7).

При повторному переогляді висновком МСЕК від 13 травня 2008 року позивачу повторно встановлено 60% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності внаслідок трудового каліцтва, безстроково (а.с. 8-11).

Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого №737 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв'язку із виробничою травмою з 10.09.2006 до 27.09.2006 року, під час перебування на стаціонарному лікуванні позивачу проведено операційне медичне втручання формування культи плеча на рівні в/з. ( а.с. 24-25 ).

Суд, частково задовольняючи позов, виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки втрата професійної працездатності отримана позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язана з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та розміром відшкодування моральної шкоди, з наступних підстав.

Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у звязку з отриманою на виробництві травмою, правильно встановив, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання та хвилювання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з розясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу фізичних, душевних страждань, яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням всіх обставин справи.

Зокрема, судом враховано характер та відсоток отриманої позивачем втрати професійної працездатності, стан здоровя потерпілого, період роботи на підприємстві відповідача, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Тому доводи апеляційних скарг представника позивача та представника відповідача про те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою розяснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» та визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вказаними висновками суду.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 65 000,00 гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: