Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 569/5187/19

провадження № 61-10586св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області, у складі судді Ковальова І. М., від 15 березня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду, у складі колегії суддів:

Хилевич С. В., Ковальчук Н. М., Шимків С. С., від 21 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Свою заяву мотивував тим, що у період 1986 - 1988 років працював водієм спецавтобази № 21 (далі - САБ № 21) тресту «Рівнешляхбуд» та неодноразово після аварії на Чорнобильській атомній електростанції (далі - ЧАЕС) був направлений до м. Чорнобиль в штаб будівництва шляхів у 30-ти кілометровій зоні відчуження на автодорогах Зелений Мис - Чорнобиль, де працював по влаштуванню асфальтобетонних покриттів.

05 листопада 2004 року Рівненська обласна спеціалізована медико-соціальна експертна комісія встановила йому 75 % втрати працездатності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вважав, що має право отримати статус інваліда війни.

Оскільки трест «Рівнешляхбуд», як і його правонаступник відкрите акціонерне товариство «Рівнешляхбуд», припинені, а документи на підтвердження факту створення формування Цивільної оборони в САБ № 21 тресту «Рівнешляхбуд» та списки залучених до нього осіб втрачені, факт його залучення до складу вказаного формування в 1986 - 1988 роках можливо підтвердити лише в судовому порядку.

Вказував, що від встановлення такого факту залежить виникнення його особистих прав, як особи, що прирівнюється до осіб з інвалідністю внаслідок війни, яким державою встановленні певні соціальні гарантії та пільги.

Просив суд встановити факт його залучення до складу формування Цивільної оборони в САБ-21 тресту «Рівнешляхбуд» під час виконання робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в 1986-1988 роках.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня

2019 року на підставі частини четвертої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що встановлення факту залучення заявника до складу формування Цивільної оборони в САБ № 21 тресту «Рівнешляхбуд» під час виконання ним робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в 1986-1988 роках необхідно для встановлення майнових прав та із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня

2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, вважаючи, що суд правильно визначив характер спірних правовідносин і дійшов обґрунтованого висновку про неможливість розгляду заявленої вимоги в окремому провадженні.

Крім того апеляційний суд врахував роз`яснення, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суд України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», та висновки про застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року в справі № 761/16799/15-ц.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У травні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду від 15 березня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 травня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 569/5187/19 та витребувано її матеріали з місцевого суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована помилковістю висновків судів попередніх інстанцій щодо неможливості розгляду його заяви за правилами окремого провадження.

Стверджував, що ним в заяві наведено безспірні докази на підтвердження заявленого факту, однак у зв`язку з припиненням юридичної особи роботодавця та відсутністю документів щодо створення формування Цивільної оборони в САБ № 21 тресту «Рівнешляхбуд» та списків залучених осіб підтвердити вказаний факт в позасудовому порядку неможливо.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлення факту залучення ОСОБА_1 до складу формування Цивільної оборони в САБ-21 тресту «Рівнешляхбуд» під час виконання ним робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в 1986-1988 роках заявник пов`язує з можливістю поширення на нього соціальних гарантій та пільг, встановлених для осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Порядок розгляду в окремому провадженні справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначений у главах 1 і 6 розділу IV

ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Суди попередніх інстанцій встановили, що заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту залучення його до складу формувань Цивільної оборони в САБ № 21 тресту «Рівнешляхбуд» у період

1986-1988 років під час виконання робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що встановлення факту залучення заявника до складу формування Цивільної оборони в САБ № 21 тресту «Рівнешляхбуд» під час виконання ним робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в 1986-1988 роках необхідно для встановлення майнових прав та із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, залишивши при цьому поза увагою ту обставину, що заявлений ОСОБА_1 факт не може бути встановлений в порядку окремого провадження у цивільному судочинстві.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать, зокрема, інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Правовий статус інваліда війни підтверджується відповідним посвідченням, виданим відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» від 12 травня 1994 року № 302 (далі - Положення).

У пункті 10 Положення зазначено, що посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

На підтвердження факту залучення до формувань Цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, ОСОБА_1 , подаючи до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, надав копії: посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи з вкладкою; виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії щодо встановлення інвалідності; послужного списку та трудової книжки; посвідчень про відрядження; письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; листа Міністерства соціальної політики № 92/0/166-18/401 від 16 травня 2018 року; листа Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення № 378/01-16/18

від 03 квітня 2018 року; наказів територіального тресту по будівництву, реконструкції автомобільних доріг і дорожніх споруд «Рівнешляхбуд» № 132 від 23 липня 1986 року «Про посилення безпеки умов робіт, пов`язаних з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС» та № 202 від 20 грудня 1980 року «Про підсумки підготовки робітників треста по цивільній обороні і завдань на новий 1989 року навчальний рік»; довідки ТЕК ВАТ «Рівнешляхбуд» № 1

від 05 лютого 2003 року; довідки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо

ВАТ «Рівнешляхбуд».

З огляду на документи, які є у матеріалах справи на час касаційного провадження, колегія суддів вважає, що заявник звернувся до суду з метою отримання доказу, який би підтверджував правомірність його дій, спрямованих на отримання статусу інваліда війни.

Оскільки законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, то в окремому провадженні цивільного судочинства не може бути встановлений юридичний факт залучення заявника до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який фактично підтвердить належність заявника до пільгової категорії громадян.

У разі отримання відмови уповноваженого органу у наданні статусу інваліда війни, ОСОБА_1 , якщо вважатиме таку відмову безпідставною, може оскаржити відповідне рішення до адміністративного суду, до повноважень якого належить, зокрема, перевірка законності й обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень та оцінка наданих заявником документів як доказів його залучення до формувань Цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Аналогічні висновки у подібних правовідносинах в справі № 310/8703/17 за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту залучення до складу формувань Цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року.

Таким чином правильною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі № 569/5187/19 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, є не частина четверта

статті 315 ЦПК України, а пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України - заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом статті 412 ЦПК України підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи те, що під час розгляду справи суди попередніх інстанцій повно встановили обставини справи, однак неправильно застосували норми процесуального права, оскаржувані судові рішення підлягають зміні в частині правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня

2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 травня

2019 року змінити, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови та виключивши із резолютивної частини ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2019 року посилання на частину четверту статті 315 ЦПК України, як підставу для відмову у відкритті провадження у справі.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що питання надання статусу інваліда війни вирішується органами соціального захисту населення, а в разі незгоди із рішенням цього органу він має право звернутися до відповідного адміністративного суду із позовом в порядку адміністративного судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович