КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/752/15 Головуючий у суді першої інстанції: Медвідь Н.О.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9244/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року в позові Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 травня 2015 року заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року скасовано і ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк».

Особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та здійснення заходів до його примусового виконання ставить під загрозу звернення стягнення на нерухоме майно: будинок АДРЕСА_1 , що належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя, яке придбано 14 жовтня 2003 року на ім`я чоловіка ОСОБА_2 Вважає, що судовим рішенням вирішено питання про її права та інтереси, однак вона не була залучена до участі у справі.

За результатом розгляду скарги просить змінити мотивувальну частину заочного рішення суду першої інстанції та скасувати рішення Апеляційного суду Київської області від 12 травня 2015 року, мотивуючи тим, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судовим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2010 року в іншій справі № 2-3289/09 повністю задоволені вимоги ПАТ «Універсал Банк» з достроковим стягненням з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом та нараховані до 27 липня 2009 року проценти за користування кредитом. Таким чином, змінивши строк виконання зобов`язання, право банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось з 27 вересня 2009 року, тоді як оскаржуваним судовим рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 травня 2015 року стягнуто з її чоловіка ОСОБА_2 заборгованість по нарахованих відсоткам за період від 27 липня 2009 року по 16 грудня 2014 року, який виходить за межі строку кредитування. За таких умов вважає, що рішення Апеляційного суду Київської області від 12 травня 2015 року прийнято з неправильним застосуванням до спірних відносин статей 625, 1048 ЦК України та помилковим незастосуванням до спірних правовідносин статті 1050 ЦК України. Вказані норми права також не знайшли відображення і в мотивувальній частині заочного рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, представник Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» просить закрити апеляційне провадження, обґрунтовуючи свої доводи тим, що скаржник ОСОБА_1 не була учасником справи та подала скаргу лише з тих підстав, що вона є дружиною позичальника ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_4 - заперечував, просив закрити апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає закриттю з наступних підстав.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої, третьої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З матеріалів справи вбачається, що 18 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», та ОСОБА_2 (відповідач у справі) укладено Генеральний договір про надання кредитних коштів №ВL 3286, за умовами якого позичальник ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 170 000,00 доларів США зі сплатою 11,50 % річних за користування кредитом та кінцевим строком погашення строком до 01 квітня 2028 року.

У зв`язку з порушенням позичальником строків повернення процентів за користування кредитом та виникненням заборгованості, кредитор звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2010 року у справі № 2-3282/2009 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних коштів №ВL 3286 від 18 квітня 2008 року та додатковою угодою № ВІ 3286/К-1 в сумі 180 323,57 доларів США, за офіційним курсом НБУ станом на 27 липня 2009 року складає 1 382 378,52 грн., з яких 167 471,47 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 12 772,38 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитними коштами та 79,72 доларів США підвищені відсотки. (а.с. 25-29). Рішення суду набрало законної сили та звернуто стягувачем ПАТ «Універсал Банк» до примусового виконання.

У зв`язку з непогашенням позичальником заборгованості за кредитним договором та невиконанням судового рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2010 року у справі № 2-3282/2009, кредитор у січні 2015 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за період з 27 липня 2009 року по 16 грудня 2014 року в сумі 129 316,88 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 2 039 832,13 грн. (а.с. 2-4).

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року у справі № 369/752/15-ц в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с. 46-47).

За результатом розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» Апеляційним судом Київської області від 12 травня 2015 року заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року у справі № 369/752/15-ц скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних коштів №ВL 3286 від 18 квітня 2008 року за період з 27 липня 2009 року по 16 грудня 2014 року в сумі 129 316,88 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі 2 039 832,13 грн. У решті позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відмовлено (106-108).

В суді апеляційної інстанції під час перегляду заочного рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року приймав участь представник відповідача Барбелюк А.О. , що підтверджується журналом судового засідання від 12 травня 2015 року (а.с. 103-104).

Доказів оскарження відповідачем як заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року у порядку, встановленого цивільним процесуальним кодексом України для оскарження заочного рішення, так і рішення Апеляційного суду Київської області від 12 травня 2015 року в касаційному порядку матеріали справи не містять.

Матеріалами цивільної справи № 369/752/15-ц підтверджується, що 05 червня 2015 року позивач ПАТ «Універсал Банк» отримав виконавчий лист для звернення судового рішення Апеляційного суду Київської області від 12 травня 2015 року у справі № 369/752/15-ц до примусового виконання (а.с. 110).

Із доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та долучених доказів встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є подружжям, шлюб між ними зареєстровано 10 листопада 1990 року (а.с. 139).

За час шлюбу чоловіком ОСОБА_2 укладено з ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», кредитний договір №ВL 3286 від 18 квітня 2008 року, за яким ОСОБА_2 отримав суму позики та взяв на себе зобов`язання повернути банку грошові кошти (суму позики), а також виконати інші зобов`язання, що передбачені умовами договору. Зміст договору не вказує на те, що позичальник ОСОБА_2 уклав його в інтересах своєї сім`ї.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтвердив, що кредитний договір укладено лише чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ним отримана сума позики у розмірі 170 000,00 доларів США на його поточні потреби для ведення підприємницької діяльності. Зазначив, що позичальнику ОСОБА_2 (відповідач у даній справі) відомо про ухвалене рішення Апеляційного суду Київської області від 12 травня 2015 року, його інтереси в суді представляв адвокат Барбелюк А.О. Рішення Апеляційного суду Київської області від 12 травня 2015 року відповідачем ОСОБА_2 не оскаржене в касаційному порядку, вказане рішення звернуто до примусового виконання.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 свідчать про те, що наявність підстав для оскарження судового рішення Апеляційного суду Київської області від 12 травня 2015 року дружина позичальника, пов`язує з примусовим виконанням вказаного судового рішення, що ставить під загрозу звернення стягнення на нерухоме майно, у тому числі на її частку в будинку АДРЕСА_1 , що належить подружжю на праві спільної сумісної власності та яке придбане на ім`я чоловіка ОСОБА_2

Документально підтвердила, що вказаний будинок на підставі договору купівлі-продажу від 14 жовтня 2003 року переданий у власність чоловіку ОСОБА_2 , вважає його об`єктом спільної сумісної власності подружжя, заперечила його придбання за кошти, отримані чоловіком за кредитним договором №ВL 3286 від 18 квітня 2008 року, що і підтвердив в судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 (а.с. 143-144).

Із наданих пояснень учасниками апеляційного провадження та досліджених матеріалів цивільної справи № 369/752/15-ц колегією суддів встановлено, що кредитні зобов`язання на підставі укладеного Генерального договору про надання кредитних коштів №ВL 3286 від 18 квітня 2008 року виникли між Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, кредитний договір є правочином щодо отримання позичальником у власність грошових коштів.

Судовим рішенням Апеляційним судом Київської області від 12 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних коштів №ВL 3286 від 18 квітня 2008 року за період з 27 липня 2009 року по 16 грудня 2014 року в сумі 129 316,88 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі 2 039 832,13 грн.

Таким чином, зазначені у судовому рішенні висновки створюють права та обов`язки лише для сторін у справі: Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та ОСОБА_2 .

Питання про права та обов`язки ОСОБА_1 при розгляді даної справи судом не вирішувались.

Доводи заявника ОСОБА_1 про те, що виконання судового рішення Апеляційним судом Київської області від 12 травня 2015 року ставить під загрозу звернення стягнення на нерухоме майно, у тому числі на частку, що належить їй у праві спільної сумісної власності не ґрунтується на вимогах закону.

Так, відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України та частини 1 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

На підставі частини 4 статті 65 СК України укладений одним із подружжя договір створює обов`язки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім`ї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сім`ї.

Згідно зі статтею 73 СК України за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що генеральний договір про надання кредитних коштів №ВL 3286 від 18 квітня 2008 року укладено ОСОБА_2 не в інтересах сім`ї, судового рішення, яким покладено обов`язок з виконання кредитного договору на дружину позичальника не існує, а тому умови договору про надання кредитних коштів не породжують для дружини позичальника ОСОБА_1 ніяких обов`язків. Стягнення за цим договором, у тому числі за рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 травня 2015 року, заборгованості за кредитним договором, може бути накладено лише на особисте майно боржника ОСОБА_2 і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у процесі примусового виконання судового рішення, вирішуються судом у порядку статті 443 ЦПК України за поданням державного чи приватного виконавця.

У відповідності до статті 362 ЦПК України, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження.

За таких обставин апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року слід закрити.

Керуючись ст. 362, 381 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: