Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 222/1128/18

Номер провадження 22-ц/804/385/19

26 лютого 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Єфремової О.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 08 листопада 2018 року, у складі судді Подліпенця Є.О.

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини визначених рішенням суду, при цьому посилалась, що рішенням Володарського районного суду Донецької області № 222/1496/13-ц від 04.11.2013 року з відповідача ОСОБА_3, який є її колишнім чоловіком, на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця на кожну дитину, починаючи з 01.03.2013 року до їх повноліття, що становить 1/3 частину доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також зазначає, що з часу присудження аліментів через значні інфляційні процеси в Україні підвищилась вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та 21.10.2016 року їх старша донька ОСОБА_4 досягла повноліття. Їй відомо, що відповідач офіційно працевлаштований, працює на посаді агронома в ТОВ «Нова Нива» і отримує дохід у вигляді заробітної плати, тобто його матеріальне становище значно покращилось. В зв'язку з чим, на підставі положень ст.ст. 181, 192 СК України, просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів стягнутих на підставі рішення Володарського районного суду Донецької області від 04.11.2013 року з відповідача ОСОБА_3, на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/6 частини від всіх видів його доходів до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 08 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини визначених рішенням суду задоволено частково. Збільшено розмір аліментів стягнутих на підставі рішення Володарського районного суду Донецької області від 04.11.2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/6 частини від всіх видів його доходів до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів визначеного рішенням суду відмовлено. Виконавчий лист, виданий Володарським районним судом Донецької області по цивільній справі № 222/1496/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісяця до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відкликано. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Володарського районного суду Донецької області від 08 листопада 2018 року змінити в частині збільшення розміру аліментів, стягнувши аліменти замість ? частини, 1/5 частину від усіх видів доходу щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сиди до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до довідки з місця роботи відповідача, середній розмір аліментів, сплачений позивачці на утримання меншої дочки ОСОБА_6 у період з червня по серпень 2018 року становить 3345,97 грн, що перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та є більшим ніж мінімальний розмір аліментів, встановлений законом. Під час ухвалення рішення, судом не було прийнято до уваги, що молодша донька навчається в Бердянському економіко-гуманітарному коледжі Бердянського державного педагогічного університету з 01 вересня 2017 року по 21 червня 2022 року та отримує стипендію, розмір якої за період з березня 2018 року по серпень 2018 року становив 3113,60 грн. Також суд не прийняв до уваги, що від шлюбу з позивачкою, заявник має старшу доньку ОСОБА_4, на утримання якої на період навчання з заявника утримувались аліменти до липня 2018 на підставі рішення Володарського районного суду Донецької області від 21 листопада 2016 року по справі №221/1496/16-ц. На теперішній вона продовжує навчання на заочній формі навчання, при цьому заявник добровільно сплачує аліменти у розмірі 1/6 частині від доходу. Зазначає, що також має обов'язок по утриманню його непрацездатної матері ОСОБА_7, 1948 року народження, з урахуванням вимог ст. 182 СК України має враховуватися при визначенні розміру аліментів на молодшу доньку.

У свою чергу, ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу ,відповідно до якого, зазначає, що менша донька ОСОБА_5 вступила до Бердянського економіко-гуманітарного коледжу Бердянського державного педагогічного університету на денну форму навчання, період навчання з 01 вересня 2017 року по 21 червня 2021 року, проте, розмір її стипендії становить приблизно 500 грн., що є недостатнім для повноцінного існування. Позивачка не має можливості у повному обсязі забезпечувати повноцінний розвиток дитини, оскільки розмір її доходу становить близько 4000 грн. на місяць. Зазначає, що аліменти на утримання старшої доньки ОСОБА_4 утримувалися до серпня 2018 року та зазначене рішення виконано у повному обсязі. Надання добровільної допомоги старшій дочці не є стягнутими аліментами, а є додатковими витратами у період навчання. Щодо знаходження на утримання у відповідача непрацездатної матері, зазначає, що окрім відповідача, ОСОБА_7 має ще двох повнолітніх синів, один з яких проживає разом з нею. З урахуванням наведено вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, клопотань до апеляційного суду не надавав, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справі за його відсутність. (а.с. 145,147-148,150)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_8, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, просила судове рішення залишити без змін, пояснення представника відповідача ОСОБА_9, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками доньок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення Володарського районного суду Донецької області від 04.11.2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця на кожну дитини, починаючи з 01.03.2013 року до їх повноліття, що становить 1/3 частину доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сторонами не заперечується, що 21.10.2016 року їх донька ОСОБА_4 досягла повноліття та стягнення аліментів на її утримання згідно рішення суду від 04.11.2013 року припинено в зв'язку з досягненням повноліття останньої.

Згідно рішення Володарського районного суду Донецької області від 21.11.2016 року ,з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на її утримання на період навчання у КЗ «Бердянський медичний коледж» Запорізької області у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трирічного віку, починаючи з 25.10.2016 року.

Сторонами не заперечується, що зазначене рішення на даний час не знаходиться на примусовому виконанні, що підтверджується довідкою ТОВ «Нова Нива» від 17.09.2018 року за № 62, з якої вбачається, що утримання аліментів із заробітної плати ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 припинилося в серпні 2018 року.

Згідно довідки-виклику КЗ «Бердянський медичний коледж» Запорізької обласної ради № 130 від 07.09.2018 року ОСОБА_4 є студенткою заочної форми навчання І курсу КЗ «Бердянський медичний коледж» Запорізької обласної ради спеціальності «Фармація, промислова фармація».

Відповідно до вищенаведеної довідки ТОВ «Нова Нива» від 17.09.2018 року за № 62 ОСОБА_3 працює в ТОВ «Нова Нива» на посаді головного агронома та його дохід за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року склав 167630,81 грн.

Відповідно до довідки про доходи КЗ Новокраснівський ясла-садок Нікольської районної ради Донецької області від 05.10.2018 року за № 140 ОСОБА_2 працює в КЗ Новокраснівський ясла-садок на посаді бухгалтера та загальна сума її доходу за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року становить 33528,00 грн.

Згідно довідки «Бердянський економіко-гуманітарний коледж Бердянського педагогічного університету» № 189 від 30.05.2018 року ОСОБА_5 поступила до Бердянського економіко-гуманітарного коледжу Бердянського педагогічного університету з 01.09.2017 року по 21.06.2021 року, на І курс, денної форми навчання, з професії кухар-кондитер, група КК-38, отримує стипендію та знаходиться на неповному державному забезпеченні.

Відповідно до довідки «Бердянський економіко-гуманітарний коледж БДПУ» № 214 від 21.09.2018 року загальна сума доходу ОСОБА_5 за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року без урахування аліментів становить 3113,60 грн.

Відповідно до довідки виконкому Новокраснівської сільської ради Нікольського району Донецької області № 504 від 09.07.2018 року до складу сім'ї позивачки, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 входять доньки - ОСОБА_4, 1998 року народження, та ОСОБА_5, 2002 року народження.

Також судом встановлено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 30.10.2003 року та довідки Мангушського об'єднаного УПФУ Донецької області № 536106-32 від 21.09.2018 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, знаходиться на обліку в Мангушському ОУ ПФУ Донецької області та отримує пенсію за віком, розмір якої з січня 2018 року становить 1620,41 грн. щомісяця.

Сторонами не заперечувався той факт, що мати відповідача- ОСОБА_7., крім ОСОБА_3 , має ще двох синів, з одним з яких проживає разом.

За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З урахуванням встановлених обставин, судова колегія погоджується з висновками суду, щодо доведеності доводів позивача, що після ухвалення судового рішення в 2013 році про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей матеріальне становище відповідача змінилася, а саме його було звільнено від обов'язку щодо утримання старшої доньки ОСОБА_4, в зв'язку з досягненням нею повноліття, а сума його заробітку дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_5 в розмірі саме 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Отже, враховуючи зміну матеріального стану відповідача, суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням Володарського районного суду Донецької області від 04.11.2013 року на підставі статті 192 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що при визначені розміру аліментів не враховано обов'язок по утриманню непрацездатній матері ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки належних доказів на підтвердження зазначених обставин ним не надано. Наявність у відповідача непрацездатної матері , у якої є ще повнолітні діти, за недоведеністю того, що вона потребує допомоги, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

Отже, за наявності правових підстав, батько може звернутись до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів на дитину.

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо задоволення позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381,382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 08 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 4 березня 2019 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.