Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5283/18 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 43 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Трояновської Г.С.
суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.
з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 296/5283/18 за позовом ОСОБА_1 до Північного регіонального управління державної прикордонної служби України про визнання рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку незаконним та його скасування
за апеляційною скаргою Північного регіонального управління державної прикордонної служби України на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П. у м. Житомирі,
в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Житомирського прикордонного гарнізону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 29 травня 2017 року, що оформлене протоколом № 6 та затверджене т.в.о. начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України 29 травня 2017 року і яким скасовано - пункт 2 рішення житлової комісії Житомирського прикордонного гарнізону (протокол № 1) від 27.01.2009 щодо зарахування його та членів його сім`ї на квартирний облік до загальної гарнізонної черги для отримання постійної житлової площі в м. Житомирі; пункт 2 рішення житлової комісії Житомирського прикордонного гарнізону (протокол № 5) від 29.06.2009 щодо переведення його зі складом сім`ї три особи в чергу військовослужбовців Житомирського прикордонного гарнізону, що потребують поліпшення житлових умов з правом першочергового отримання житла; пункт 5 рішення житлової комісії Житомирського прикордонного гарнізону (протокол № 3) від 13.06.2013 щодо зарахування його зі складом сім`ї три особи в чергу осіб, які користуються правом позачергового отримання житла в м. Житомирі.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згадане рішення є незаконним і таким, що не відповідає нормам Конституції України та вимогам житлового законодавства України, законодавства про військову службу, про соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей, про статус ветеранів військової служби, про гарантії соціального захисту інвалідів війни, нормативно-правовим актам та підлягає скасуванню.
Зокрема зазначив, що рішенням житлової комісії Житомирського прикордонного гарнізону Північного регіонального управління від 27 січня 2009 року його та членів сім`ї було зараховано на квартирний облік до загальної черги для отримання постійної житлової площі у м. Житомирі. В подальшому рішеннями житлової комісії його та членів сім`ї було зараховано до списку осіб для першочергового отримання житла з 30.06.2011 року (протокол №5 засідання житлової комісії від 29.06.2011 року) та позачергового отримання житла (як особа, яка має статус інваліда війни) - з 17.06.2013 року (протокол №3 засідання житлової комісії від 17.06.2013 року).
Відтак, не врахувавши вказаних обставин щодо взяття на квартирний облік та зарахування до списків осіб для першочергового та позачергового отримання житла, відповідачем прийнято незаконне рішення, при цьому без участі позивача у засіданні житлової комісії 29 травня 2017 року, своєчасно не повідомивши та не запросивши його на дане засідання.
Підставою для скасування раніше прийнятих житловою комісією рішень стало те, що рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2000 йому на склад сім`ї 4 особи була розподілена трикімнатна квартира для постійного проживання в м. Сімферополі. У зв`язку з переводом для подальшого проходження служби до м. Житомира у вересні 2002 року він разом з двома доньками переїхав на нове місце проживання до Житомира, а дружина залишилась для подальшого проживання та проходження служби у м. Сімферополі. Зв`язок із Сімферополем ним був втрачений, в подальшому квартира перейшла у одноосібне користування та розпорядження дружини.
А тому вважає, що зазначені у рішенні від 29.05.2017р. обставини не можуть бути підставою для скасування раніше ним же прийнятих рішень щодо постановлення його та членів його сім`ї на квартирний облік.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2018 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії Житомирського прикордонного гарнізону Північного регіонального управління державної прикордонної служби України від 29 травня 2017 року про скасування пункту 2 рішення житлової комісії Житомирського прикордонного гарнізону від 27.01.2009, пункту 2 рішення житлової комісії Житомирського прикордонного гарнізону від 29.06.2009, пункту 5 рішення житлової комісії Житомирського прикордонного гарнізону від 13.06.2013.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
У поданій апеляційній скарзі, Північне регіональне управління державної прикордонної служби України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано вимоги Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, у якій зазначено, що забезпечення за рахунок Державної прикордонної служби України військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання здійснюється шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб. Аналогічна норма міститься і в Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 № 1081.
Оскільки, під час перевірки житлової справи ОСОБА_1 було встановлено, що останній забезпечувався житловою площею для постійного проживання під час проходження військової служби, його та членів його сім`ї було виключено із обліку в Державній прикордонній службі.
До апеляційного суду надійшли відзиви на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 . Зміст відзивів аналогічний змісту позовної заяви та висновкам суду першої інстанції.
В суді апеляційної інстанції представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечили, надали пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та у відзивах на апеляційну скаргу.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач проходив військову службу у прикордонних військах з 1980 року.
Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 23.09.2011 № 485-ос його було звільнено з військової служби за п.«б» ч.7 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас, за станом здоров`я, з правом носіння військової форми одягу.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.11.2011 № 283ос позивач був виключений зі списків особового складу. Його загальна вислуга років складає 35 років 7 місяців та 11 днів і він має військове звання полковник та як ветеран військової служби і інвалід війни 3-ої групи, має право на пільги, що встановлені законодавством України.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 згідно рішення засідання житлової комісії Сімферопольського прикордонного загону від 2 листопада 2000 року було розподілено трикімнатну квартиру в м. Сімферополі на склад сім`ї 4 особи: він, дружина та дві доньки. Розподілену квартиру при переведенні до нового місця служби не здав (а.с. 43-46).
З моменту прибуття для подальшого проходження служби до м. Житомира з 2002 року позивач разом з членами родини двома доньками, винаймав житло, а з 2005 року разом зі своєю сім`єю проживає у гуртожитку сімейного типу (квартира АДРЕСА_1 ), який знаходиться на балансі Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Держприкордонслужби України та з яким 01 липня 2005 року укладено Договір найму житлового приміщення в гуртожитку сімейного типу (а. с. 14-15), відповідно до якого ОСОБА_1 сплачує кошти за користування жилою площею та житлово-комунальні послуги.
Рішенням житлової комісії Житомирського прикордонного гарнізону Північного регіонального управління від 27 січня 2009 року позивача та членів сім`ї (двох доньок) було зараховано на квартирний облік до загальної черги для отримання постійної житлової площі у м. Житомирі (а. с. 11).
В подальшому рішеннями житлової комісії Житомирського прикордонного гарнізону Північного регіонального управління позивача та членів його сім`ї було зараховано до списку осіб для першочергового отримання житла (вислуга на військовій службі більше 25 років) - з 30.06.2011, протокол № 5 засідання житлової комісії від 29.06.2011 (а. с. 12); та позачергового отримання житла (як особа, котра має статус інваліда війни) - з 17.06.2013, протокол № 3 засідання житлової комісії від 17.06.2013 (а. с. 17).
ОСОБА_1 пояснив і це не заперечується відповідачем, що його було поставлено на квартирний облік у Житомирському прикордонному гарнізоні Північного регіонального управління упродовж визначеного житловим законодавством строку у зв`язку з штучним погіршенням житла. Позивач вказав, що він переїхав до нового місця служби з доньками. Дружина залишилась проживати та проходити подальшу військову службу у м. Сімферополі. Оскільки зв`язки із Сімферополем ним були втрачені, всі особові рахунки на квартиру були переоформлені на дружину.
ОСОБА_1 зазначив, що як при постановці на квартирний облік у 2009 році так і при подальшому зарахуванні до пільгових черг факт отримання ним квартири у м. Сімферополі ним не приховувався та був відомий відповідачу. Та обставина, що відповідачу було відомо про факт отримання квартири позивачем у м. Сімферополі свідчить вхідна телеграма №2478 від 15.05.2005 на ім`я начальника тилу Північного Регіонального управління (а.с.46).
29 травня 2017 року Житловою комісією Житомирського прикордонного гарнізону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України ухвалено рішення, яким скасовано раніше прийняті рішення щодо: зарахування ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирний облік до загальної гарнізонної черги для отримання постійної житлової площі в м. Житомирі (пункт 2 рішення від 27.01.2009, протокол № 1); переведення ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи в чергу військовослужбовців Житомирського прикордонного гарнізону, що потребують поліпшення житлових умов з правом першочергового отримання житла (пункт 2 рішення від 29.06.2009, протокол № 5); зарахування ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи в чергу осіб, які користуються правом позачергового отримання житла в м. Житомирі (пункт 5 рішення від 13.06.2013, протокол № 3) (а.с. 10).

При цьому відповідач посилався на те, що відповідно до п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081, пункту 1.5. Інструкції про організацію забезпечення Житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 20.12.2007 №1040, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтями 22, 24 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Згідно із статтею 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Згідно із статтею 26 Закону звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 та п. 1.4 Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, затвердженої адміністрацією Державної прикордонної служби України наказом №1040 від 20.12.2007 військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Згідно з абз.3 п.3 Порядку та п. 1.5 Інструкції забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Відповідно до п. 3.4. Інструкції військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії органу Державної прикордонної служби, яке затверджується начальником цього органу.
У рішенні житлової комісії органу Державної прикордонної служби зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, у першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, які користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови у зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік.
Відповідно до п. 30 Порядку та п. 3.14. Інструкції, військовослужбовці знімаються з квартирного обліку в населеному пункті в разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Разом з тим існування вищевказаних підстав для зняття з обліку позивача судом встановлено не було, він після звільнення не був забезпечений житлом та продовжує постійно проживати в гуртожитку у м. Житомирі.
Відповідачем не надано доказів, підтверджуючих той факт, що позивачу на праві власності належить будь-яке нерухоме майно чи він брав участь у безоплатній приватизації житла.
Доказів того, що ОСОБА_1 поліпшив житлові умови або був засуджений до позбавлення волі на строк понад шість місяців, що передбачено абз. першим та другим п.30 Порядку №1081 не надано.
Окрім того відповідно до п. 3.8. Інструкції списки військовослужбовців, яких зараховано на квартирний облік, підлягають періодичному уточненню. Житлові комісії щороку проводять перереєстрацію осіб, що перебувають на
квартирному обліку, під час якої перевіряються їх облікові справи, при необхідності перевіряються житлові умови цих військовослужбовців, а також оновлюються документи, що містяться в облікових справах.
Особи, у яких відпала потреба в поліпшенні житлових умов, знімаються з квартирного обліку в установленому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що з 27 січня 2009 року по 29 травня 2017 року жодних недоліків у документах позивача виявлено не було, він зі складом сім`ї три особи продовжував перебувати на квартирному обліку, причому з 29 червня 2011 року переведений в чергу військовослужбовців Житомирського гарнізону, що потребують поліпшення житлових умов з правом першочергового отримання житла, а з 12 червня 2013 року його зараховано до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла (а.с.12,13), доказів, які б підтверджували вчинення неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на квартирний облік позивача та членів його родини ні під час постановки його та членів його родини на квартирний облік за місцем його служби суду не надано.
Відповідач мав щорічно звіряти та уточнювати дані облікової справи позивача, однак протягом майже 8 років перебування на квартирному обліку позивача у відповідача не виникало питань щодо дотримання процедури зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік та правомірності його перебування на квартирному обліку.
Більш того, відповідачем, у зв`язку з наявністю вільних однокімнатних квартир в Житомирському прикордонному загоні, 21.05.2013 пропонувалось ОСОБА_1 отримати однокімнатну квартиру в смт. Вакуленчук (а.с.16).
За змістом статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно із статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Апеляційний суд бере до уваги, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року пункт 50, (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року).

А тому зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку за встановлених обставин не переслідує законної мети та буде становити для позивача надмірний тягар, відповідачем не доведено необхідність вказаних заходів щодо позивача відповідно до чинного законодавства України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Північного регіонального управління державної прикордонної служби України залишити без задоволення.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04.03.2019.

Головуючий Судді