Ухвала

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 533/1001/16-ц

провадження № 61-28851св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., ПогрібногоС. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

третя особа - приватний нотаріус Козельщинського районного нотаріального округу Доценко Андрій Миколайович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги приватного нотаріуса Козельщинського районного нотаріального округу Доценка Андрія Миколайовича та Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 05 липня 2017 року у складі судді Лизенко А. В. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Кривчун Т. О., Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6., Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - приватний нотаріус Козельщинського районного нотаріального округу Доценко А. М., про визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору іпотеки.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона та ОСОБА_6 із 30 серпня 2003 року по теперішній час перебувають у шлюбі.

На підставі рішення Козельщинської селищної ради Полтавської області від 05 червня 2007 року позивачу із земель комунальної власності передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, а згодом виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 16 серпня 2007 року. На вказаній земельній ділянці вона разом із ОСОБА_6 збудувала житловий будинок, на який 01 жовтня 2007 року на ім'я ОСОБА_6 видане свідоцтво про право власності. 28 березня 2008 року нею наданий дозвіл на продаж будинку. Після розрахунку покупця за будинок вона мала намір укласти з покупцем договір купівлі-продажу земельної ділянки. ОСОБА_6 повідомив її, що договір так і не уклав, кошти не отримав, а тому вона 18 жовтня 2014 року зареєструвала право власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З Інформаційної довідки з цього реєстру від 25 жовтня 2016 року, вона дізналась, що 28 березня 2008 року приватний нотаріус Козельщинського районного нотаріального округу Доценко А. М. вніс до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про обтяження житлового будинку та земельної ділянки.

У подальшому, вона ознайомилась із матеріалами нотаріальної справи та довідалась, що 28 березня 2008 року між її чоловіком ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладений договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Вважає, що цей договір є недійсним, оскільки правом продажу товару володіє лише його власник, в свою чергу, вона не уповноважувала ОСОБА_6 на продаж земельної ділянки від її імені. Крім того, 28 березня 2008 року ОСОБА_5 уклав із ЗАТ КБ «ПриватБанк» договір іпотеки вказаного будинку та земельної ділянки, що порушує її право на вільне користування та розпорядження земельною ділянкою. Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки є недійсним, то недійсним є і договір іпотеки цього майна.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 05 липня 2017 року позов ОСОБА_4. задоволено. Визнано недійсним із моменту вчинення договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Козельщинського районного нотаріального округу Доценком А. М. 28 березня 2008 року за реєстровим номером 522.Визнано недійсним із моменту вчинення договір іпотеки, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Козельщинського районного нотаріального округу Доценком А. М. 28 березня 2008 року за реєстровим номером 529. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6, всупереч статті 658 ЦК України, уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки, власником якої він не був, а отже, оскільки договір купівлі-продажу будинку не міг бути укладений без включення до нього купівлі-продажу земельної ділянки, як складової частини єдиної складної речі, такий договір є недійсним. ОСОБА_5 не набув жодних прав на вказане майно, і відповідно, таке майно не може бути предметом іпотеки.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що земельна ділянка кадастровий номер № НОМЕР_2 перебувала у приватній власності позивача, а тому ОСОБА_6 не мав права продажу майна власником якого він не є, на підставі чого договір купівлі-продажу від 28 березня 2008 року в частині земельної ділянки є недійсним. При цьому оскільки, договір купівлі-продажу будинку не міг бути укладений без включення до нього купівлі-продажу земельної ділянки, то це тягне за собою визнання цього договору недійсним у цілому.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційних скарг

У вересні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справкасаційну скаргу на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 05 липня 2017року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. ОСОБА_4 своєю заявою від 28 березня 2008 року про згоду на продаж її чоловіком ОСОБА_6 будинку також засвідчила свою згоду на продаж земельної ділянки на якій цей будинок розташовано, оскільки за принципом цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований, перехід права власності на об'єкт нерухомості та права власності на земельну ділянку за договором купівлі-продажу, за умови незмінності розмірів та цільового призначення земельної ділянки, - відбувається одночасно.

У листопаді 2017 року приватний нотаріус Козельщинського районного нотаріального округу Доценко А. М.подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справкасаційну скаргу на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 05 липня 2017року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що виникло право приватної власності дружини ОСОБА_4 на земельну ділянку 16 серпня 2007 року. Суди якось спокійно у оскаржуваних рішеннях сприйняли проведення повного обсягу будівельних робіт на протязі трохи більше двох тижнів, що звичайно ж не могло мати місця, тобто, подружжям проводились будівельні роботи на земельній ділянці до моменту її приватизації. Сплив понад восьми років з моменту укладення оспорюваного договору є істотною підставою стверджувати, що ОСОБА_4, як мінімум, мала можливість дізнатись про порушення свого права. Об'єкт нерухомості відчужувався ОСОБА_6 за оспорюваним договором, як співвласником, що діє від імені та за згодою обох співвласників.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада та 20 жовтня 2017 року відкрито касаційні провадження у справі, та надано строк для подання заперечень на касаційні скарги.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року зазначену справу передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Козельщинського районного нотаріального округу Доценко Андрій Миколайович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та договору іпотеки, за касаційними скаргами приватного нотаріуса Козельщинського районного нотаріального округу Доценка Андрія Миколайовича та Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 05 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

В.О. Кузнєцов

С.О. Погрібний