Справа № 171/2048/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2019 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кодрян Л.І.

за участю секретаря Титаренко Л.Б.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_3 21.02.1998 року укладено шлюб, який розірвано 26 лютого 2002 року. Від спільного шлюбу у них є син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 01.09.2015 року по даний час син ОСОБА_5 навчається на денній формі навчання за державним замовленням у Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету, який знаходиться у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області по вул.Туполєва, 1, строк закінчення навчального закладу 30.06.2019 року.

Позивач зазначає, що оскільки його син не має можливості заробляти кошти на своє утримання та проживає з ним, тому всі обовязки щодо виховання, навчання та утримання сина він несе самостійно. ОСОБА_1 зазначив, що він є пенсіонером, тяжко хворіє, перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки витрачає кошти переважно на лікування, працює охоронцем Апостолівської середньої школи № 3, де отримує невелику заробітну плату з якої намагається утримувати повнолітнього сина, який навчається. Вказує, що відповідач не бере участі у вихованні сина та його утриманні. ОСОБА_3 працює на посаді бухгалтера у відділі освіти виконавчого комітету Апостолівської міської ради, має постійне джерело доходів, заміжня, її чоловік отримує допомогу по безробіттю.

ОСОБА_1 зазначає, що він не має можливості надалі самостійно утримувати сина, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом.

У звязку з вищевикладеним просить стягнути з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на його користь аліменти на час навчання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову до суду і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2019 року.

Згідно поданого відзиву на позовну заяву ОСОБА_3 позов не визнала просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач посилається на те, що рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 року з ОСОБА_1 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 12.10.2017 року до закінчення навчання, тобто до 30.06.2019 року. Зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року рішення суду першої інстанції змінено та зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на її користь на утримання ОСОБА_5, який продовжує навчання з 1/6 до 1/8 частини щомісяця, починаючи з 12.10.2017 року до 30.06.2019 року за умови продовження навчання. В іншій частині рішення суду залишено без змін. На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Відповідач зазначає, що син ОСОБА_5 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4. У вихідні дні син проживає у неї вдома. ОСОБА_3 вказує, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що син проживає разом з ним, тому відповідно до ч.3 ст.199 СК України не має права на звернення до суду про стягнення на його користь аліментів на утримання сина.

У відповіді на відзив позивач вказує, що рішенням суду відповідно до якого з нього стягнуто аліменти на користь відповідача підтверджується саме той факт, що він самостійно утримує сина, а відповідач не бере участі в його утриманні, однак відповідно до чинного законодавства обовязок щодо утримання дитини, яка навчається покладено на обох батьків. Факт утримання ним ОСОБА_5 самостійно підтверджується також іншими доказами, наданими до матеріалів справи, а відповідач з березня 2017 року не утримує сина матеріально та ухиляється від свого обовязку на даний час. Позивач вважає, що у разі стягнення з відповідача аліментів у частці ј її заробітку справедливо забезпечиться рівність обох батьків при несенні обовязку утримання сина, який продовжує навчання.

Ухвалою від 30 жовтня 2018 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, обґрунтовуючи його доводами викладеними в позовній заяві. Пояснив, що у 1998 році між ним та відповідачем було укладено шлюб від якого народився син ОСОБА_5 Шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Згідно рішення суду відповідач отримувала від нього аліменти на утримання неповнолітнього сина, а він добросовісно їх сплачував, не зважаючи на те, що був пенсіонером. Після досягнення сином повноліття він став проживати у позивача, а саме з 26 березня 2017 року, оскільки відповідач неодноразово виходила заміж та з її чоловіками у сина складалися неприязні стосунки, що змусило сина піти від відповідача. Літом він з сином їздив на відпочинок на море. Коли його син виявив бажання навчатися в авіаційному коледжі відповідач відмовилася нести витрати на навчання сина і тоді він взяв вказані витрати на себе. Він допоміг сину зібрати документи та заплатив за підготовчі навчальні курси. На початку вересня 2015 року син поступив на навчання у Криворізький коледж національного авіаційного університету, навчання безкоштовне, отримував стипендію. В той час коли син навчався і проживав у нього, він відповідачу сплачував аліменти, які вона витрачала не за призначенням. Після того, як сину виповнилося 18 років ОСОБА_3 звернулася з позовом в суд з приводу стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. За рішенням суду він на даний час сплачує аліменти. ОСОБА_5 з 2015 року зареєстрований у м.Кривий Ріг у гуртожитку. Син на даний час продовжує навчання, зареєстрований та проживає у м.Кривий Ріг, а у вихідні дні проживає у нього. Коли син хворіє, він забирає його з м.Кривий Ріг, займається його лікуванням. Жінка, з якою він проживає допомагає сину у побуті, а відповідач взагалі не піклується про сина. Кошти, які він виплачує на утримання сина ОСОБА_3 витрачає не за цільовим призначенням, а сину матеріально не допомагає та кошти не дає.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що рішенням суду стягнуто аліменти з ОСОБА_1 в розмірі 1/8 частини заробітку щомісяця, позовні вимоги вважає необґрунтованими, тому у задоволенні позову просив відмовити.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона проживає з позивачем з 2010 року. Зазначила, що ОСОБА_1 постійно матеріально допомагає сину, приймає активну участь у його житті, приділяє сину достатньо уваги, допомагає у навчанні. Син постійно приїжджає до батька, батько оплачує йому проїзд, надає кошти на спортивний зал, возив на відпочинок на море, сплачує кошти за проживання сина в гуртожитку, цікавиться навчанням сина, оплачував навчання в автошколі, давав користуватися своїм автомобілем, купував йому телефон та інші речі. Крім того, вона особисто піклується про сина позивача.

Свідок зазначила, що у позивача ОСОБА_7 проживав до кінця 2017 року, оскільки відповідач вигнала на той час сина з дому. На даний час син - ОСОБА_5 не проживає зі своїм батьком позивачем ОСОБА_1 З 2017 року ОСОБА_1 сплачує аліменти відповідачу на утримання сина.

Свідок пояснила, що їй відомо про те, що крім батька матеріальну допомогу ОСОБА_5 надавала бабуся.

Свідок ОСОБА_5 зазначив, що він є сином позивача, на даний час є повнолітнім та навчається у Криворізькому коледжі національного авіаційного університету. В період навчання він проживає у гуртожитку в м.Кривий Ріг. У вихідні та святкові дні він проживає у матері в м.Апостолове. Батька він не відвідує вже приблизно більше року та не підтримує з ним звязку. Востаннє був у батька в жовтні 2017 року. Після досягнення ним повнолітня батько надавав йому кошти на його потреби, однак з жовтня 2017 року отримує від батька лише аліменти. Коштами, які на даний час отримує від батька, як аліменти, він розпоряджається самостійно.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_5 навчається в м.Кривий Ріг, а на вихідні та під час навчальних канікул приїжджає до матері відповідача ОСОБА_3 і проживає з нею в м.Апостолове. З матірю син проживає з жовтня 2017 року. Свідок зазначила, що вона буває присутньою вдома у відповідача в неділю, коли мати збирає сина на навчання та готує йому сумку з продуктами харчування. Зі слів відповідача їй відомо, що матеріальної допомоги позивач сину не надає, сплачує лише аліменти.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_5 навчається в м.Кривий Ріг, проживає в гуртожитку, а на вихідні та під час навчальних канікул приїжджає до матері - ОСОБА_3 На даний час у ОСОБА_5 канікули і вона бачила, що син проживає у відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.02.1998 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, у результаті чого остання змінила своє прізвище на «Пєнзєва», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 050852 від 21.02.1998 року (а.с. 14).

Зі свідоцтва про народження серії І-КИ № 036163 від 26.04.1999 року встановлено, що 26.03.1999 року народився ОСОБА_5, батьками якого вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КИ № 259333 від 01.12.2003 року встановлено, що 26.02.2002 року шлюб між відповідачем та позивачем розірвано (а.с. 15).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-КИ № 188042 від 27.12.2003 року встановлено, що 27.12.2003 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 укладено шлюб, у результаті чого остання змінила своє прізвище на «Десятникова» (а.с. 16).

Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КИ № 134937 від 19.05.2010 року встановлено, що 19.05.2010 року шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розірвано (а.с. 17).

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 218779 від 03.02.2012 року встановлено, що 03.02.2012 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 укладено шлюб, у результаті чого остання змінила своє прізвище на «Ільїна» (а.с. 18).

Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КИ № 224130 від 21.06.2016 року встановлено, що 21.06.2016 року шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розірвано (а.с. 19).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 358487 від 15.10.2016 року встановлено, що 15.10.2016 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 укладено шлюб, у результаті чого остання змінила своє прізвище на «Шобатюк» (а.с. 20).

З довідки Криворізького коледжу Національного авіаційного університету № 2096/д від 01.10.2018 року встановлено, що ОСОБА_5 навчається в Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету - вищому навчальному закладі І-ІІ рівня акредитації з 01.09.2015 року на денній формі навчання за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с. 11).

З довідки про склад сімї Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 01.10.2018 року № 2390 встановлено, що станом на 01.10.2018 року за адресою Дніпропетровська область, Апостолівський район, м.Апостолове, вул. Лесі Українки, б.30 зареєстрований ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно акту депутатського обстеження від 03 жовтня 2018 року, складеного депутатом Апостолівської міської ради ОСОБА_16, свідками ОСОБА_17, ОСОБА_18 вбачається, що за адресою м.Апостолове, вул.Л.Українки, б. 30 зі слів свідків з ОСОБА_1 проживає його син ОСОБА_5 (а.с.13).

З довідки Криворізького коледжу Національного авіаційного університету № 804/д від 11.04.2018 року встановлено, що ОСОБА_5 на період навчання в коледжі тимчасово зареєстрований та проживає в гуртожитку коледжу № 8 за адресою м.Кривий Ріг, вул.Туполєва, 1 з 23.09.2015 року по 01.07.2019 року (а.с.21).

Згідно копії талону зняття з реєстрації місця проживання в Україні встановлено, що ОСОБА_5 знято з попереднього місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, як такого, що вибув у м.Кривий Ріг, вул.Туполєва, 1 (а.с.22).

З пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за вислугою років (а.с.23).

З довідки КЗ «Апостолівської ЦРЛ «ДОР» від 04.10.2018 року, № 145 встановлено, що позивач знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-кардіолога з діагнозом: ІХС, дифузний кардіосклероз з порушенням ритму по типу персистируючої миготливої аритмії, CH II А ст., хронічний вірусний гепатит, асоційований з Hbs and, хронічний калькульозний холецистит поза загострення, хронічний реактивний панкреатит (а.с. 24).

Згідно копії паспорту ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, АО 272041 останній зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.48-49).

Відповідно до рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 12.10.2017 року, до закінчення навчання, тобто до 30.06.2019 року, за умови, що він не припинить навчання (а.с.53-57).

Згідно постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року вищевказане рішення змінене та зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання з 1/6 до 1/8 частини щомісячно, починаючи з 12.10.2017 року, до закінчення навчання, тобто до 30.06.2019 року, за умови, що він не припинить навчання (а.с.50-52).

На виконання вищевказаного рішення суду 14.09.2018 року видано виконавчий лист та старшим державним виконавцем Апостолівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області 19.09.2018 року відкрито виконавче провадження (а.с.74, 58).

Відповідно до розрахункового листа за жовтень ОСОБА_1 на посаді охоронника СШ №3 мб нараховано 4235, 58 грн., а згідно розрахункового листа за листопад 4203, 55 грн. (а.с.75-76).

Згідно довідки про доходи пенсіонера ОСОБА_1 від 28.09.2018 року № 3843 сума пенсії за період з 01.10.2017 року по 30.09.2018 рік складає 36985, 59 грн. (а.с.105).

Відповідно до довідки про доходи від 12.10.2018 року № 129 ОСОБА_1 на посаді охоронника Апостолівської СШ № 3 мб за період з жовтня 2017 року по вересень 2018 року нараховано заробітну плату в сумі 48813, 97 грн. (а.с.106).

Згідно квитанцій від 25.03.2017 року та 06.04.2017 року на рахунок автошколи «Майстер клас» ПП за навчання ОСОБА_5 сплачено кошти в сумі 819, 99 грн. та 717,99 грн. З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 встановлено, що 06.04.2017 року знято кошти в сумі 819,99 грн. з карткового рахунку позивача (а.с.109-113).

Відповідно до довідки Апостолівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 06.02.2019 року № 2199 за період з 01.10.2018 року по 01.02.2019 року ОСОБА_1 сплачено аліменти: за жовтень 1604,83 грн., за листопад 1691, 93 грн. за грудень 1713,97 грн., за січень 1467, 28 грн. (а.с.116).

Згідно довідки про доходи Відділу освіти виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 04.02.2019 року № 9 загальна сума доходів ОСОБА_1 на посаді охоронника Апостолівської СШ № 3 мб за період з серпня 2018 року по січень 2019 року за винятком аліментів становить 19429, 80 грн. (нарахована заробітна плата 25907, 81 грн., сплачені аліменти 6478,01 грн.) (а.с.117).

Згідно ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з пункту 20 Постанови Пленуму ВС України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно вимог ч.3 ст. 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що син позивача та відповідача - ОСОБА_5 навчається у Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету та на період навчання в коледжі тимчасово зареєстрований та проживає в гуртожитку коледжу № 8 за адресою м.Кривий Ріг, вул.Туполєва, 1, з 23.09.2015 року по 01.07.2019 року.

З показань свідка ОСОБА_5 встановлено, що в період навчання він проживає у гуртожитку в м.Кривий Ріг, а у вихідні та святкові дні проживає у матері в м.Апостолове. Вказані обставини підтвердили свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Крім того, свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що син у позивача ОСОБА_19 на даний час не проживає.

Отже, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність підстав відповідно до ч.3 ст.199 СК України для стягнення аліментів на його користь на утримання сина.

Наданий позивачем, як доказ про проживання з ним сина, акт депутатського обстеження від 03.10.2018 року в якому зазначено, що зі слів свідків з ОСОБА_1 проживає його син ОСОБА_5 суд відхиляє, оскільки його достовірність спростовуються іншими допустимими доказами - показаннями свідків та дослідженими письмовими доказами.

Доводи позивача про те, що стягнення з відповідача аліментів справедливо забезпечиться їх рівність при несенні обовязку утримання сина, який продовжує навчання не обґрунтовують наявність у позивача передбачених законом підстав для стягнення на його користь аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Виходячи з вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4,12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 06 березня 2019 року.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючий за адресою ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, проживаюча за адресою ІНФОРМАЦІЯ_10, РНОКПП НОМЕР_2.

СуддяОСОБА_20