Постанова

Іменем України

30 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 175/1433/17

провадження № 61-37409св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,

треті особи: Виконавчий комітет Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року у складі судді Озерянської Ж. М. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року у складі колегії суддів: Бараннік О. П., Пономарь З. М., Посунся Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, треті особи: Виконавчий комітет Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_29 , ОСОБА_20 , ОСОБА_30 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , про визнання незаконним наказу, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування рішення та державної реєстрації.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 14 червня

2012 року № 822-р «Про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства» ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 100,00 га, розташованої за межами населеного пункту на території Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за рахунок резервного фонду в оренду для ведення фермерського господарства.

Згідно висновку про орнопридатність грунтів, наданого Державними підприємством «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (далі - ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»), грунтовий покрив значної частини вищезазначеної земельної ділянки складають чорноземи звичайні малогумусні середньосуглинкові (шифр агрогрупи 60д) Провінція Степова Правобережна, які відносяться до переліку особливо цінних груп грунтів загальнодержавного значення Провінції Степова Правобережна.

Оскільки земельна ділянка щодо якої ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою для надання її в оренду для ведення фермерського господарства, належить до групи особливо цінних грунтів загальнодержавного значення, землевпорядна документація щодо її відведення, підлягала обов`язковій державній експертизі, а тому погодження землевпорядної документації і реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі без позитивного висновку обов`язкової державної експертизи є протиправною.

Висновком державної експертизи землевпорядної документації від 13 грудня 2013 року № 1034-13 проект землеустрою щодо надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства визнано таким, що не в повній мірі відповідає вимогам законодавства України, встановленим нормам і правилам, та повернуто на доопрацювання.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 03 листопада 2016 року № 4-7552/15-16-СГ позивачу, як учаснику антитерористичної операції (далі - АТО), надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до зазначеного наказу ним здійснено заходи щодо розроблення матеріалів перенесення меж земельної ділянки у натуру (на місцевість).

Однак його право на отримання у власність земельної ділянки, орієнтовним розміром 2,00 га, не може бути реалізоване унаслідок того, що 20 грудня

2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області прийнято наказ № 4-9487/15-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду», на підставі якого

23 грудня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки № 12/23-12 ДО та передано відповідачу в оренду земельну ділянку площею 100,00 га, у тому числі рілля площею 100,00 га, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (кадастровий номер :01:049:0003) із земель сільськогосподарського призначення, строком на 7 років з правом пролонгації.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просив визнати незаконним наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

від 20 грудня 2016 року № 4-9487/15-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду»; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 23 грудня 2016 року № 12/23-12/16 ДО, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області та ОСОБА_2 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 грудня 2016 року індексний номер 33192656 державного реєстратора виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Середи А. О. щодо державної реєстрації речового права від 23 грудня 2016 року № 18320238 за ОСОБА_2 права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:049:0003; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею

100,00 га, кадастровий номер :01:049:0003, розташованої за адресою: Новоолексанрівська сільська рада, Дніпровський район, Дніпропетровська область.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від

17 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що одночасно з наданням Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області у грудні 2016 року дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства учасникам АТО - ОСОБА_1 та іншим особам, які претендували на спірну земельну ділянку, позивачу було повідомлено у письмовій формі про те, що на зазначену земельну ділянку вже існує розроблений та погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 . Зважаючи на те, що чинне законодавство не встановлює заборони надавати дозволи на розроблення проектів землеустрою на відведення однієї і тієї ж самої земельної ділянки кільком громадянам, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не мало, передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 та іншим громадянам, що у свою чергу не спростовує правомірності набуття ОСОБА_2 права користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня

2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що після повернення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 на доопрацювання, відповідачем були усунуті недоліки та повторно поданий до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у якому враховано зауваження, наслідком чого стала видача Головним управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області наказу від 20 грудня 2016 року № 4-9487/15-16СП «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду», апеляційний суд відхилив посилання ОСОБА_1 на те, що погодження землевпорядної документації і реєстрація спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі відбулася без позитивного висновку обов`язкової державної експертизи, кадастровий номер якої у Державному земельному кадастрі визначений відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державний земельний кадастр» у редакції, що діяла до 01 січня 2013 року, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року, і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що суди попередніх інстанцій помилково застосували до регулювання спірних правовідносин положення статті 30 Закону України «Про землеустрій» та статей 17, 122, 123, 186, 186-1 ЗК України, у редакції до 01 січня 2013 року, оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 не був затверджений до 01 січня 2013 року у порядку, встановленому законом та не був погоджений, його погодження частково відбувалося вже після 01 січня 2013 року.

Зазначав, що суди не звернули увагу на те, що проведення державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі відбулося у порушення Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» та абзацу другого частини другої розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», що діяла до 01 січня

2013 року, оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 , не був погоджений у порядку, встановленому законом. Висновок про грунтовий покрив земельної ділянки, що передається в оренду ОСОБА_2 , був наданий ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою») 21 листопада 2013 року, у той час як висновок ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 23 серпня 2012 року про орнопридатність грунтів не містив відомостей про віднесення групи грунтів до особливо цінних.

Крім того, на момент вирішення питання про надання спірної земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 закінчився термін дії висновку відділу Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 15 січня 2013 року

№ 0488 про погодження проекту землеустрою.

19 жовтня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на касаційну скаргу, у якому відповідач просив поновити строк на подання відзиву, посилаючись на те, що копію ухвали про відкриття касаційного провадження та копію касаційної скарги він отримав лише 24 вересня 2018 року, а тому не мав змоги надати відзив у встановлений судом строк.

Наведені заявником обставини є поважними причинами несвоєчасного подання відзиву на касаційну скаргу, а тому суд касаційної інстанції вважає можливим продовжити Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області строк для подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 та приєднати його до матеріалів справи.

Відзив на касаційну скаргу мотивований необгрунтованістю посилань позивача на порушення його права на спірну земельну ділянку, оскільки, надаючи у листопаді 2016 року дозволи на розроблення документації із землеустрою позивачу та третім особам, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області доводило до їх відома у письмовій формі інформацію про те, що на зазначену земельну ділянку вже було розроблено та погоджено проект землеустрою щодо її відведення в оренду. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 пройшов державну експертизу землевпорядної документації Державного агентства земельних ресурсів України, підтвердженням чого є висновок державної експертизи землевпорядної документації після його повернення розробником з доопрацювання, який, у свою чергу, не було оспорено ні позивачем, ні третіми особами. Крім того, ОСОБА_1 не позбавлений права повторно звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з метою отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою на іншу земельну ділянку та отримати у власність іншу, вільну земельну ділянку розміром 2,00 га.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє у межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що 10 вересня 2011 року

ОСОБА_2 звернувся до голови Дніпропетровської районної державної адміністрації з клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 124,27 га на території Волоської сільської ради за межами населеного пункту.

Згідно з довідкою Відділу Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 24 жовтня 2011 року № 6906, земельна ділянка орієнтовною площею 124,27 га, яка передбачається до передачі в оренду для ведення фермерського господарства, знаходиться за межами населеного пункту, на території Волоської сільської ради, землі резервного фонду (рілля).

Розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 14 червня 2012 року № 822-р ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 100,00 га за рахунок земель резервного фонду (рілля) в оренду для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Волоської сільської ради.

Згідно з висновком про орнопридатність грунтів, що передається в оренду ОСОБА_2 , наданим ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 23 серпня 2012 року №7004-1/1436, грунтовий покрив земельної ділянки складають: чорноземи звичайні малогумусні середньосуглинкові (шифр агрогрупи 60д), чорноземи звичайні слабозмиті важкосуглинкові (шифр агрогрупи 65е), чорноземи звичайні середньозмиті важкосуглинкові (шифр агрогрупи 66е) Провінція Степова Правобережна, які займають значну частину земельної ділянки.

Відповідно до Переліку особливо цінних груп грунтів, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 06 жовтня 2003 року

№ 245 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28 жовтня 2003 року за № 979/8300, чорноземи звичайні середньогумусні і малогумусні середньосуглинкові (шифр 60д) віднесені до переліку особливо цінних груп грунтів загальнодержавного значення Провінція Степова Правобережна.

29 серпня 2012 року ОСОБА_2 уклав з Приватним підприємством «Земельний ресурс» (далі - ПП «Земельний ресурс») договір № 29/08-1 на виконання землевпорядних робіт, відповідно до якого виконавець зобов`язався виконати проектно-вишукувальні та топографо-геодезичні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в оренду для ведення фермерського господарства.

31 жовтня 2012 року земельну ділянку площею 100,00 га зареєстровано уДержавному земельному кадастрі з присвоєнням їй кадастрового номеру :01:049:0003.

15 січня 2013 року Відділ Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області погодив розроблений за замовленням ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 100,00 га за рахунок земель резервного фонду (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Волоської сільської ради, про що складено висновок № 0488.

04 березня 2013 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 в оренду для ведення фермерського господарства площею 100,00 га за рахунок земель резервного фонду (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Волоської сільської ради, погоджено сектором містобудування та архітектури Дніпропетровської районної державної адміністрації за умов: використання земельної ділянки виключно за цільовим призначенням з дотриманням вимог чинного законодавства; розроблення агрохімічного паспорту поля, земельної ділянки, забезпечення відповідно до статті 35 Закону України «Про охорону земель» заходів щодо охорони земель при здійсненні господарської діяльності; збереження та поводження із зеленими насадженнями відповідно до статей 23, 27 Закону України «Про рослинний світ»; дотримання вимог використання земельної ділянки відповідно до ЗК України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

На підставі технічного звіту по коригуванню матеріалів крупномасштабного обстеження грунтів колишнього радгоспу імені Котовського Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» складений висновок від 21 листопада

2013 року № 01-05/200 про те, що грунтовий покрив земельної ділянки, що передається в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства на території Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровського області загальною площею 100,00 га, представлений: чорноземами звичайними малогумусними середньосуглинковими (шифр агрогрупи 60д), чорноземами звичайними слабозмитими важкосуглинковими (шифр агрогрупи 65е), чорноземами звичайними середньозмитими важкосуглинковими (шифр агрогрупи 66е). Згідно з Переліком особливо цінних груп грунтів, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 06 жовтня 2003 року № 245 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28 жовтня 2003 року за № 979/8300, агровиробнича група грунтів (60д) Провінції Степова Правобережна відноситься до особливо цінних груп грунтів, агровиробничі групи грунтів (65е, 66е) не відносяться до особливо цінних груп грунтів.

Згідно з висновком державної експертизи землевпорядної документації

від 13 грудня 2013 року № 1034-13 за наслідками проведення первинної експертизи землевпорядної документації, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства за адресою: на території Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області повернуто на доопрацювання як такий, що не в повній мірі відповідає вимогам законодавства України, встановленим нормам і правилам.

Рішенням Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року № 10-1/VII припинено юридичну особу - Волоську сільську раду шляхом її приєднання до Новоолександрівської сільської ради.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 03 листопада 2016 року № 4-7552/15-16-СГ ОСОБА_1 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до зазначеного наказу ним здійснено заходи щодо розроблення матеріалів перенесення меж земельної ділянки у натуру (на місцевість).

Після усунення недоліків, що стали підставою для направлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства на доопрацювання, наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 20 грудня

2016 року від № 4-9487/15-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду» затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та надано ОСОБА_2 в оренду земельну ділянку загальною площею 100,00 га, у тому числі рілля площею 100,00 га, кадастровий номер :01:049:0003, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

23 грудня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області та ОСОБА_2 укладений договір оренди земельної ділянки № 12/23-12 ДО, відповідно до якого відповідачу в оренду передано земельну ділянку площею 100,00 га, кадастровий номер :01:049:0003, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель сільськогосподарського призначення, строком на 7 років з правом пролонгації.

Того ж дня державним реєстратором Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 100,00 га, з кадастровий номер :01:049:0003, цільове призначення - для ведення фермерського господарства, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги ОСОБА_1 висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

За змістом статті 22 ЗК України, у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, землями сільськогосподарського призначення визнавалися землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до частини першої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Частиною другою статті 31 ЗК України передбачено, що громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

За змістом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Статтею 123 ЗК України врегульований загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначені вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; заборонено компетентним органам вимагати не передбачені цією статтею матеріали та документи; установлені загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Відповідно до частини другої, третьої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням фермерських господарств, крім ЗК України, врегульовані спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон від 19 червня 2003 року № 973-IV) та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону).

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону від 19 червня 2003 року

№ 973-IV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону від 19 червня 2003 року від 19 червня 2003 року № 973-IV для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обгрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом (частини друга, четверта статті 7 Закону від 19 червня 2003 року № 973-IV).

Закон від 19 червня 2003 року № 973-IV визначає обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, при вирішенні вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягає порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, визначений статтею 7 Закону від 19 червня 2003 року № 973-IV.

За змістом статей 1, 7, 8 Закону № 973-IV заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити сукупність передбачених частиною першою статті 7 цього Закону відомостей і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розгляд спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і відомостям, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника наведені на обгрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, у тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства.

Установивши, що 10 вересня 2011 року ОСОБА_2 у встановленному законом порядку звернувся до суб`єкта владних повноважень щодо відведення йому земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства на території Волоської сільської ради, правонаступником якої є Новоолександрівська сільська рада, тобто, що звернення відповідача передувало зверненню ОСОБА_1 щодо відведення йому земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, а накази про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою та затвердження документації із землеустрою видані відповідно до норм чинного законодавства України, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування оспорюваних ним наказів про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою та затвердження документації із землеустрою.

Посилання заявника на наявність у нього правомірних очікувань на отримання у власність земельної ділянки площею 2,00 га, розташованої за межами населеного пункту на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, правильність висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

За змістом статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи інтерес.

Таким чином, підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту є порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 суди обгрунтовано виходили з того, що позивач не є стороною оспорюваного ним договору оренди земельної ділянки від 23 грудня 2016 року № 12/23-12/16 ДО, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області та ОСОБА_2 , і не є власником земельної ділянки, переданої за цим договором в оренду, а тому не довів, що укладенням цього договору були порушенні його права чи законні інтереси.

Наявність у ОСОБА_1 «правомірного очікування» на отримання у власність земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, не свідчить про порушення його права на отримання іншої земельної ділянки, оскільки він був проінформований про те, що на земельну ділянку, яку він претендує отримати у власність, управлінням Держгеокадастру вже видано наказ про затвердження документації із землеустрою іншій особі та запропоновано обрати іншу земельну ділянку.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження та оцінки судами, які їх обгрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що суди попередніх інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну оцінку зібраним у справі доказам, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 17 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак