Справа № 545/1737/19
Провадження № 2/545/929/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кіндяк І.С.,

з участю секретаря Радченко В.О.,

адвокат, Мосієнко В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди завданої внаслідок скоєння злочину у кримінальному провадженні № 0000273, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок скоєння злочину у кримінальному провадженні № 0000273, посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку завдану шкоду не відшкодував, просив суд:

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 матеріальну шкоду у розмірі 4983,29 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Представник позивача, адвокат Мосієнко В.Б., вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.

Враховуючи подані заяви, повторну неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 19.04.2019 року вироком Полтавського районного суду Полтавської області від по справі №545/798/19 гр. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Із змісту вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 19.04.2019 року вбачається, що 17.03.2019 близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи поблизу господарства ОСОБА_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, застосовуючи фізичну силу, викрав з території вказаного господарства 8 секцій металевого паркану, зеленого кольору, з металевих кутиків, розміром 160 см. на 230 см., вартість якого, відповідно до висновку експерта № 1084 від 27.03.2019 року становить 4983,29 грн., яким господарство було огороджене, та в подальшому з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме здав до метало-приймального пункту, таким чином завдавши потерпілому ОСОБА_1 матеріального збитку на загальну суму 4983,29 грн.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За таких підстав суд вважає, що вироком Полтавського районного суду від 19.04.2019р. підтверджено вину ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, та як наслідок завдано матеріального збитки потерпілій особі - ОСОБА_1 у розмірі - 4983.29 грн.

У зв`язку з тим, що цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, під час розгляду кримінальної справи не розглядався, а тому ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства для захисту свої порушених майнових прав.

Згідно ч.7 ст.127 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно статей 316 і 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, на власний розсуд.

Разом з тим, власник, права якого порушені, відповідно до ст. 386 ЦК України має право на відшкодування завданої йому матеріальної і моральної шкоди.

Згідно ст.ст.15,16ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст. 22,23 ЦК України особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За даних підстав, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в частині відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок скоєння злочину у кримінальному провадженні № 0000273 є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а тому підлягає задоволення.

Крім цього, суд вважає, що позивачу, як потерпілому внаслідок викрадення, належного йому майна було заподіяно також моральної шкоди, на відшкодування він має законне право відповідно до вимог ст. 23 ЦК України.

Моральна шкода, заподіяна позивачу, полягає, у порушенні його права власності, у моральних переживаннях у зв`язку зі знищенням належного йому транспортного засобу, що, у свою чергу, викликало інші негативні наслідки, зокрема, порушення звичайних життєвих зв`язків через відсутність власного транспорту.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільним справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року. зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайновоі) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 звернуто увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Крім цього, у п. 3 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, шкода, завдана позивачу ОСОБА_1 є наслідком неправомірних дій ОСОБА_2 , винність якого доведена повністю вироком суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини справи, характер діяння відповідача, ступінь моральних та психічних переживань позивача з приводу неправомірних дій відповідача, та вважає, що сума 3000 грн. в повній мірі зможе компенсувати заподіяну позивачу моральну шкоду, в іншій частині позовних вимоги про стягнення моральної шкоди.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 9-13, 17, 81, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди завданої внаслідок скоєння злочину у кримінальному провадженні № 0000273, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 матеріальну шкоду у розмірі 4983,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави судовий збір у розмірі - 768.40 грн.

В іншій частині вимоги відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів відповідно до порядку визначеного ст. 284 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Полтавського районного суду І.С. Кіндяк