Справа№592/933/19
Провадження №2/592/1716/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі:

головуючого - судді Литовченка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Черей С.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом і свої уточнені вимоги обґрунтовує тим, що 18.01.2014 року між нею і відповідачем був укладений шлюб. За час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне проживання з відповідачем вони припини в травні 2017 р., відповідач виїхав з квартири її матері і того часу вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання сина надає в мінімальному розмірі та нерегулярно. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на місяць, до досягнення сином повноліття.

В підготовче засідання позивач надала письмову заяву про розгляд справи без її участі та підтримала повністю позовні вимоги та просила їх задовольнити.

В підготовче засідання відповідач надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітнього сина визнав повністю.

Згідно з ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 18.01.2014 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис за № 34 (а.с. 7).

За час перебування у шлюбі народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Враховуючи, що подружні стосунки між сторонами припинені, їх сім`я розпалася, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Відповідач як батько дитини, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти.

Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ст.191 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ст. 182 СК України йдеться про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оскільки дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, суд з врахуванням обставин, викладених в ст. 182 СК України - матеріального становища відповідача, яка є особою працездатного віку, має дохід, матеріального становища дитини, яка перебуває на утриманні матері, визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання дитини до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову даного характеру, тобто 384 грн. 20 коп.

Інші 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову даного характеру у сумі 384 грн. 20 коп, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 84, 105, 110, 112, 180-182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2), зареєстрований 18.01.2014 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис за № 34.

Стягувати з ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) щомісячно аліменти на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з часу звернення до суду з позовною заявою, тобто з 17.01.2019 року.

Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Повернути ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) з Державного Бюджету України судовий збір в сумі 384 гривні 20 копійок, сплачений згідно квитанції ПАТ КБ «Приват Банк», № квитанції 0.0..1 від 17.01.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору у розмірі 384 гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського Апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Литовченко