ун. № 759/7171/19
пр. № 2/759/4485/19
25 вересня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - П`ятничук І.В.,
за участю секретаря - Дроги Т.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В квітні 2019 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просила суд, постановити рішення яким визнати відповідача ОСОБА_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій окрім позивача зареєстровані її дочка ОСОБА_4 , онук ОСОБА_5 , 2010 року народження та колишній чоловік позивача ОСОБА_3 , який є відповідачем по справі, однак з лютого 2005 року відповідач за вказаною адресою не проживає, оскільки вибув на інше постійне місце проживання у м.Запоріжжя, у зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представни позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи у його відсутність, відзиву на позовну заяву суду не надано.
Оскільки відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила та не було подано до суду відзив, а позивач просив слухати справу у її відсутність, суд вважає можливим розглянути дану справу відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 з червня 1992 року мешкає в кооперативній квартирі АДРЕСА_1 та є членом ЖБК «Обчислювач-14», що підтверджується випискою №589 від 11 квітня 2019 року з протоколу загальних зборів членів ЖБК «Обчислювач-14» №1 від 25 листопада 1989 року.
Квартира належить ОСОБА_1 на праві власності від 17 серпня 2012 року, виданим Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради, Витягом про державну реєстрацію прав від 11 вересня 2012 року №35464624, виданим Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна», Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 15 березня 2019 року №159698370.
В зазначеній квартирі окрім позивача зареєстровані її дочка ОСОБА_4 , онук ОСОБА_5 , 2010 року народження та колишній чоловік позивача ОСОБА_3 , який є відповідачем по справі, що підтверджується довідкою за формою №3 від 18 серпня 2016 року №392, видано ЖБК «Обчислювач-14», Витягом з реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, додатком 13 від 10 квітня 2019 року «2985497, виданий Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА.
Однак, з лютого 2005 року позивач з відповідачем погодились, що подальше сумісне життя є неможливим, у зв`язку з чим відповідач виїхав на постійне місце проживання до батьків у м.Запоріжжя, де мешкає і на даний час.
З грудня 2017 року шлюб між сторонами офіційно розрванийй за спільною заявою подружжя.
Відсутність відповідача в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується актами обстеження квартири від 01.12.2005 р., 01.12.2006 р., 20.08.2007 р., актами про непроживання особи за місцем реєстрації від 12.03.2008 року, 03.09.2018 року, 14.03.2019 року..
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які є сусідами позивача та мешкають за адресою : АДРЕСА_1 , підтвердили суду обставини, що відповідач не проживає за вказаною адресою. Свідок ОСОБА_8 повідомила суд про те, що відповідача бачила останній раз вісім років тому, оскільки останній приїхав до позивача щоб побачити онука.
Наявність реєстрації Відповідача перешкоджає Позивачу у реалізації своїх прав, як власника та створює чимало труднощів, в тому числі пов`язаних з оплатою за житлово-комунальні послуги, які формуються з урахуванням кількості осіб, що зареєстровані в помешканні у встановленому закону порядку.
Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
В частині 1 ст.316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
А у відповідності до частини 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В статті 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. 41 Конституції України; ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. 10 Загальної декларації прав людини; ст. ст. 316, 317, 319, 321, 387, 392, 405 ЦК України; ст. ст. 72 ЖК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. П`ятничук