РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/3116/18

Провадження № 22-ц/4815/247/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2018 року (ухвалене у складі судді Тимощука О.Я.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення витрат на лікування, -

в с т а н о в и в :

28 лютого 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення витрат на лікування.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, з яким мають спільну дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

На даний час проживають окремо, син перебуває на її утриманні.

У зв'язку з травмою ноги понесла витрати у розмірі 12056,88 грн.

Відповідач має постійний заробіток, працює у державних структурах, неповнолітніх утриманців немає, а тому має можливість оплатити їй половину витрат на лікування.

Просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь половину витрат на лікування у розмірі 6028,44 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2018 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення витрат на лікування.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, половину вартості витрат на лікування, а саме грошові кошти у сумі 6028 грн 44 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю позовних вимог.

10 грудня 2018 року ОСОБА_5 подав до суду апеляційну скаргу, у якій він, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Рівненського міського суду від 02.04.2018 року розірвано їх з позивачкою шлюб та стягнуто з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_7.

Їх сім'я з позивачкою припинила своє існування.

Оскільки позивач працевлаштована у Рейкартц Хотел у м. Рівному, роботодавець компенсував їй витрати у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Висновок суду стосовно його можливості надавати матеріальну допомогу та відсутності інших утриманців є безпідставним.

Має невеликий матеріальний дохід та боргові зобов'язання у банку.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що з 14 січня 2000 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розрізано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2018 року (а.с. 58).

Сторони є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як вбачається із епікризу ОСОБА_4, а також копій накладних та квитанцій на придбання медичних засобів, які наявні у матеріалах справи, позивачкою, у зв'язку з травмою ноги 19.01.2018 року, протягом січня 2018 року, понесено витрати на лікування у розмірі 12056,88 грн (а.с. 7-12).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_5 половину витрат на своє лікування, позивачка покликалася на те, що останній як її чоловік зобов'язаний відшкодувати такі витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 СК України дружина, чоловік взаємно зобов'язані брати участь у витратах, пов'язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя.

На час виникнення у ОСОБА_4 права на участь ОСОБА_5 у понесених нею витратах на лікування, сторони перебували у шлюбі та мали взаємні права та обов'язки як подружжя.

Оскільки ОСОБА_4 доведено розмір витрат, які вона понесла у зв'язку з хворобою, а ОСОБА_5 як чоловік останньої, згідно вимог ст. 90 СК України зобов'язаний брати участь у таких витратах, розмір понесених витрат не спростував, місцевим судом правомірно задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 6028,44 грн.

Обставин, які б унеможливлювали виконання відповідачем свого, вставленого ст. 90 СК України, обов'язку ним не доведено, а судом не встановлено, оскільки ОСОБА_5 є працездатним, офіційно працевлаштований та має регулярний матеріальний дохід.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: Н.М. Ковальчук

С.В. Хилевич