Справа № 159/3060/19
Провадження № 2/159/990/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Посполітак Г.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області про переведення прав та обов`язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку,-

в с т а н о в и в :

06 червня 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про переведення на неї прав і обов`язків співвласника - боржника ОСОБА_2 на належну йому частку 38/100 у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 з подальшим проведенням відповідного перерахунку боргу.

Ухвалою суду від 19 червня 2019 року вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування поданого позову ОСОБА_3 зазначила, що 20.05.2019 року рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області за її позовом до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача яка не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,про виділення частки в натурі в задоволенні позову було відмовлено.

ОСОБА_2 тобто відповідачу по справі на праві власності належить 38/100 частки квартири, а іншим співвласниками даної квартири і зокрема ОСОБА_4 -54/100 і ОСОБА_5 -8/100.

Відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.04.2019 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто борг за договором позики в розмірі 565401грн. Вказаний борг відповідачем у добровільному порядку не сплачений . 15.05.2019 року до набрання рішенням законної сили вона звернулась до ОСОБА_2 з вимогою продати свою частку з направленням суми виторгу на погашення боргу або перевести на неї права та обов`язки співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку, проте відповідач в задоволенні такої вимоги відмовив. Разом з тим повідомив та надав документи , якими підтверджується що згадана частка була предметом продажу на публічних торгах які не відбулися, державним виконавцем повідомлено стягувачів у інших виконавчих провадженнях в тому числі і іншого співвласника квартири - ОСОБА_4 , як стягувача та запропоновано їм залишити за собою частку майна відповідача з ринковою вартістю 513000грн.

Отже всім кредиторам було забезпечено право на придбання цього майна, яким вони не скористалися в тому числі і кредитор-співвласник цього майна ОСОБА_4 ..

З посиланням на ст.366 ЦК України та з врахуванням наведеного просить позов задовольнити та перевести на неї права та обов`язки співвласника-боржника на належну боржнику частку в спільному майні, а саме на 38/100 в квартирі АДРЕСА_1 з проведенням відповідного перерахунку.

12 вересня 2019 року позивач ОСОБА_3 уточнила розмір позовних вимог, зменшивши їх, та остаточно визначивши борг в розмірі 565392грн.

06 липня 2019 року відповідачем подано відзив на позов в якому останній зазначив , що не оспорює заявлених вимог і вважає їх підставними і такими що не суперечать вимогам ч.2 ст.366 ЦК України, оскільки права інших стягувачів жодним чином в даному випадку не порушуються.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 звернулась до суду з письмовим клопотання в якому зазначила, що ознайомившись з позовними вимогами будь-яких пояснень по справі не має та не заперечує проти задоволення позову.

Предстанвик державної виконавчої служби в надісланому суду поясненні зазначив, що на час розгляду справи на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходяться виконавчі провадження , а саме зведене виконавче провадження про стягнення з відповідача на користь інших фізичних та юридичних осіб, коштів на суму 1151208,84грн., з покликанням на ст..46 Закону України «Про виконавче провадження» з врахуванням черговості стягнень на користь кредиторів відповідних сум , які в цілому значно перевищують суму боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 в задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заявленої позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених в позові та уточнених позовних вимогах і просить їх задоволити, оскільки вважає їх обґрунтованими та законними , що дають підстави для застосування вимог ст..366 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, підтримавши надані суду відзив на позов та свої письмові пояснення , а також зазначив , що він будь-яким чином не оспорює вимоги позивача, оскільки вони ґрунтуються на Законі та є безспірними. Звертає увагу також на ті обставини , що у нього недостатньо коштів та майна на яке може бути звернуто стягнення, неможливо виділити його частку із спільного майна в натурі, позивач як кредитор вчинив дії, направлені на вимогу боржнику реалізувати свою частку у спільному майні.

Третя особа на стороні відповідача, а саме ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, письмово повідомивши про розгляд справи у її відсутності проти задоволення позову не заперечує, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки на декілька викликів , будь яких клопотань від неї не надходило , а тому суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутності цієї особи.

Представник ВДВС в судовому засіданні підстави позову заперечив і в їх задоволенні просив відмовити, підтримавши надані письмові пояснення та ствердивши , що на даний час зведене виконавче провадження по стягнення боргу з відповідача на користь фізичних та юридичних осіб не закрито, виконавчі документи не повернуті стягувачам і на підтвердження цього надав суду облікову картку на зведене виконавче провадження про стягнення грошових коштів із ОСОБА_2 на суму, що в загальному становить без врахуванням вимог ОСОБА_3 -1666201, 99грн.

Суд, заслухавши сторони , представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку,-

Із матеріалів справи, слідує, що спірна квартира загальною площею 171,9кв.м., житлова-77,6кв.м. знаходиться по АДРЕСА_1 . Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна дана квартира перебуває у спільній частковій власності і зокрема:54/100- належить ОСОБА_4 , а інша, тобто 38/100 частини у новостовореному об`єкті нерухомого майно належить ОСОБА_2 яка у встановленому законом порядку не зареєстрована. На дану частку накладено арешт як Ковельським міськрайонним судом так і Ковельським МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області. Інша частина в розмірі 8/100 належить співвласнику ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників), належить їм на праві спільної власності(спільне майно)

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст..366 ЦК України кредитор співвласник майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у справі спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника , з проведенням відповідного перерахунку.

Таким чином для позитивного вирішення справи необхідне виконання кількох умов:

- недостатність іншого майна для погашення боргу;

- неможливість виділу у натурі частки боржника або наявність заперечень іншого співвласника проти виділу;

- відмова боржника продати належну йому частку та направлення суми виторгу на погашення боргу;

- наявність відмови іншого співвласника від придбання частки боржника

Отже, за наявності вищевказаних обставин кредитор може перевести на себе права та обов`язки співвласника-боржника.

Наведений висновок підтверджується судовою практикою. Так, в ухвалі Верховного Суду України (надалі-т ВСУ) від 28.04.2010 року у справі №6-6605св09. ВСУ зазначив, що ст.366 ЦК України чітко визначено перелік умов за дотриманням яких кредитор має право вимагати переведення на нього прав та обов`язків співвласника -боржника.

Враховуючи викладене та незважаючи на повне визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , оскільки вони не ґрунтуються на Законі. Так судом встановлено що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про неможливість виділу частки майна боржника в натурі (не проведено будівельно-технічна експертиза), відповідачем не запропоновано придбати його частку іншому співвласнику і зокрема ОСОБА_5 , позивач не брала участі в прилюдних торгах. Крім того на виконанні перебуває зведене виконавче провадження по стягненню з відповідача коштів на користь інших фізичних та юридичних осіб, що також у випадку задоволення позову буде порушувати їх законні права та інтереси.

Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і твердження відповідача, що його частку із спільного майна виділити не можливо, так як це на його думку встановлено рішенням Ковельського міськрайонного суду від 20.05.2019 року, яке набрало законної сили, а тому не підлягає доказуванню, оскільки в задоволенні позову ОСОБА_3 про виділення частки майна в натурі було відмовлено не з підстав неможливості такого виділу , а з підстав заперечення іншого співвласника квартири ОСОБА_4 на таке виділення, що відповідає вимогам Закону.

Враховуючи викладене суд приходить до однозначного висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 10, 19,50 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.440,446 ЦПК України,ст..ст. 256,355,366 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області про переведення прав та обов`язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку- відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 04.10.2019 року.

Головуючий:В. О. Лесик