ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/144/19 Справа № 193/824/17 Суддя у 1-й інстанції - Шумська О.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпропетровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Голуб О.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року, яке ухвалено суддею Шумською О.В. о 10 годині 54 хвилини у селищі Софіївка Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення відсутні), -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового зобовязання.

Позов мотивовано тим, що у період з 20.02.2006 року по 15.06.2017 року відповідач ОСОБА_2 взяв в борг у позивача та її матері ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 9900 доларів США, що за курсом НБУ на час звернення до суду становило 80630,70 грн. та 1500 грн.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2013 року, яке набрало законної сили 24.04.2013 року, з відповідача стягнуто заборгованість за договорами позики на користь позивача ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_3 у загальному розмірі 80630,70 грн.

На даний час відповідач повернув борг частково в сумі 23315,77 грн.

Позивач є спадкоємцем ОСОБА_3, яка померла 12 вересня 2013 року, та ухвалою суду від 10 березня 2015 року її залучено до виконавчого провадження у якості правонаступника стягувача.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з відповідача 3% річних від суми заборгованості 7119,17 грн., суму боргу на користь позивача в розмірі 58683,44 грн. та витрати від інфляції у розмірі 119767,03 грн., а всього 178450,47 грн., стягнути витрати, повязані з виплатою судового збору 1183 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошовий борг в сумі 26233 грн., 3% річних від суми боргу 26233 грн. в розмірі 3049 грн., суму інфляційного збільшення боргу в розмірі 27841,97 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн., витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1183 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та направити справу до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, посилаючись на те, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що грошові кошти, про сплату яких зазначено у довідках, наданих відповідачем, на її рахунок не надходили, залишок заборгованості відповідача становить 58683,44 грн. Зауважує, що у звязку з невиконанням відповідачем боргових зобовязань, з нього мають бути стягнуті на її користь 3% річних 7119,17 грн. та інфляційні витрати в сумі 178450,47 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема, вказує на те, що суд допустив подвійне стягнення боргу за договорами позики, не взявши до уваги той факт, що борг уже стягнуто судовим рішенням та, на даний час, заборгованість стягується в межах виконавчого провадження. Також, на думку відповідача, судом не було враховано надані ним докази щодо сплати частини боргу, а рішення суду взагалі не містить розрахунків щодо визначених судом сум, які присуджено відповідачу до сплати. Крім того, відповідач зазначає, що суд не мав правових підстав для стягнення інфляційних втрат, оскільки борг надавався у валюті, відмінній від валюти України, а інфляційні втрати можуть бути розраховані виключно по відношенню до гривні.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, та підтримав доводи апеляційної скарги відповідача, яку просив задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Софіївського районного суду від 26.02.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2013 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про повернення боргу.

З ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто грошовий борг в сумі 73437 грн., відповідно до розписки від 20 лютого 2006 року, розписки від 22 лютого 2006 року, розписки від 20 жовтня 2006 року, розписки від 14 березня 2007 року, розписки від 15 травня 2007 року, та судовий збір у розмірі 734 грн. 37 коп., послуги банку за сплату судового збору в сумі 7 грн. 34 коп., послуги банку за довідку про курс долара США в сумі 50 грн. та послуги пошти в сумі 8 грн. 30 коп., а всього стягнуто 74237 грн. 01 коп.

На користь позивача ОСОБА_3 з ОСОБА_2 стягнуто грошовий борг в сумі 7193 грн. 70 коп. відповідно до розписки від 20 березня 2007 р., судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп., послуги за сплату судового збору в сумі 3 грн., а всього стягнуто 7411 грн. 03 коп. (а.с.5).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 після померлої ОСОБА_3 успадкувала спадщину, що складається з грошового боргу в сумі 7193,70 грн. (а.с.10)

Відповідно до довідки начальника управління пенсійного забезпечення, (а.с.56-57) з пенсії відповідача по справі станом на 01.09.2017 року позивачу перераховано борг в сумі 18654,20 грн.

Відповідно до довідки КЗ « Криворізька станція швидкої медичної допомиоги» Дніпропетровської обласної ради» про заробітну плату та суму сплаченого боргу із заробітної плати відповідача, станом на 31.07.2017 року, позивачу перераховано борг в сумі 18460 грн.

Звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь невиплачений борг за рішенням суду в розмірі 58683,44 грн., 3% річних та інфляційні витрати за період з 25.04.2013 року по 09.03.2017 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання боржником грошового зобовязання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України та дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню невиплачений борг, стягнутий за рішенням суду в сумі 26233 грн., 3% річних в розмірі 3049 грн. та інфляційні витрати в сумі 27841,97 грн.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченого боргу, стягнутого за рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2013 року в сумі 26233 грн., та з визначеним судом першої інстанції розміром 3% річних та інфляційних витрат, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2013 року, з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто грошовий борг в сумі 73437 грн. відповідно до розписки від 20 лютого 2006 року, розписки від 22 лютого 2006 року, розписки від 20 жовтня 2006 року, розписки від 14 березня 2007 року, розписки від 15 травня 2007 року, та судовий збір у розмірі 734 грн. 37 коп., послуги банку за сплату судового збору в сумі 7 грн. 34 коп., послуги банку за довідку про курс долара США в сумі 50 грн. та послуги пошти в сумі 8 грн. 30 коп., а всього стягнуто 74237 грн. 01 коп.

На користь позивача ОСОБА_3 з ОСОБА_2 стягнуто грошовий борг в сумі 7193 грн. 70 коп. відповідно до розписки від 20 березня 2007 р., судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп., послуги за сплату судового збору в сумі 3 грн., а всього стягнуто 7411 грн. 03 коп. (а.с.5).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь несплаченого боргу, який стягнутий за рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2013 року, оскільки в даному випадку стягнення несплаченого боргу, який стягнутий за рішенням суду та вказане рішення перебуває на виконанні в державній виконавчій службі, буде подвійним стягненням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь 3% річних та інфляційних витрат, з огляду на наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобовязання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобовязання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобовязання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав) не звільняє його від відповідальності.

ОСОБА_6 Верховного Суду у Постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов'язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у Постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При цьому передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позивних вимог позивача в частині стягнення з відповідач на її користь 3% річних та інфляційних витрат.

Проте, на думку колегії суддів, визначений судом першої інстанції розмір 3% річних та інфляційних витрат є невірним, з огляду на невірне визначення судом першої інстанції розміру боргового зобовязання відповідача перед позивачем.

Так, визначаючи розмір 3% річних, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має боргове зобовязання перед позивачем в розмірі 26233 грн., однак такий висновок суду першої інстанції є хибним.

Так, відповідно до довідки начальника управління пенсійного забезпечення (а.с.56-57) з пенсії відповідача по справі станом на 01.09.2017 року позивачу перераховано борг в сумі 18654,20 грн.

Відповідно до довідки КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про заробітну плату та суму сплаченого боргу із заробітної плати відповідача, станом на 31.07.2017 року, позивачу перераховано борг в сумі 18460 грн.

Визначаючи розмір заборгованості за грошовим зобовязанням відповідача перед позивачем, слід врахувати, що в межах заявлених позовних вимог позивача щодо стягнення 3% річних за період з 25.04.2013 року по 09.03.2017 року, відповідачем по справі, відповідно довідки начальника управління пенсійного забезпечення та довідки КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги», станом на 09 березня 2017 року, загалом було сплачено борг в розмірі 29830,86 коп., отже розмір заборгованості відповідача за грошовим зобовязанням, станом на 09 березня 2017 року становить 51817,18 грн., з розрахунку 81648,04 (загальний розмір грошового зобовязання) - 29830,86 коп. (сплачена відповідачем сума за виконавчими листами) тому розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 6022 грн. згідно розрахунку С х 3 х Д : 365 : 100, де С сума заборгованості, а Д кількість днів прострочення.

При цьому колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом не було враховано надані ним докази щодо сплати частини боргу в добровільному порядку, оскільки суд першої інстанції врахував надані відповідачем виписки з карткових рахунків КБ «ПриватБанк». Однак, у наданих відповідачем виписках відображені платежі за період перебування рішення Софіївського районного суду від 26.02.2013 року на примусовому виконанні, що не може свідчити про самостійне виконання відповідачем грошових зобовязань і зазначені суми враховані колегією суддів при визначені розміру боргу.

У звязку з помилковим визначенням судом першої інстанції розміру загальної заборгованості відповідача за грошовим зобовязанням, судом першої інстанції невірно визначено розмір інфляційного збільшення цього боргу, у звязку з чим на увагу заслуговують доводи апеляційної скарги позивача.

Відповідно до визначеного судом апеляційної інстанції розміру заборгованості відповідача за грошовим зобовязанням, який станом на 09 березня 2017 року становить 51816,48 грн., та з урахуванням щомісячного зменшення боргу, відповідно до довідок начальника управління пенсійного забезпечення та КЗ «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» розрахунок інфляційних витрат виглядає наступним чином: (сума боргу х % інфляції) = сума боргу разом з інфляцією - борг = інфляційне збільшення, та розмір інфляційних витрат, з урахуванням щомісячного зменшення боргу складає:

квітень 2013 року - листопад 2013 року - борг 51816,48 грн. інфляційні витрати 244,23 грн.,

грудень 2013 року - борг 79830,70 грн., індекс інфляції 100,05 % інфляційні витрати 559,61 грн.,

січень 2014 року - борг 79580,70 грн., індекс інфляції 100,2 % інфляційні витрати 159,16 грн.,

лютий 2014 року борг 79380,70 грн., індекс інфляції 100,6 % інфляційні витрати 2233,12 грн.,

березень 2014 року - борг 79180,70 грн., індекс інфляції 100,2 % інфляційні витрати 4412,38 грн.,

квітень 2014 року - борг 78980,70 грн., індекс інфляції 103,3 % інфляційні витрати 5706,62 грн.,

травень 2014 року - борг 78338,42 грн., індекс інфляції 103,8 % інфляційні витрати 2976,84 грн.,

червень 2014 року - борг 77668,14 грн., індекс інфляції 101% інфляційні витрати 776,68 грн.,

липень 2014 року - борг 77001,86 грн., індекс інфляції 100,4 % інфляційні витрати 308 грн.,

серпень 2014 року - борг 76405,58 грн., індекс інфляції 100,8 % інфляційні витрати 611,24 грн.,

вересень 2014 року - борг 75739,30 грн., індекс інфляції 102,9 % інфляційні витрати 2196,43 грн.,

жовтень 2014 року - борг 75073,02 грн., індекс інфляції 102,4 % інфляційні витрати 1801,75 грн.,

листопад 2014 року - борг 74406,74 грн., індекс інфляції 101,9 % інфляційні витрати 1413,71 грн.,

грудень 2014 року борг 73740,46 грн., індекс інфляції 103 % інфляційні витрати 2212,20 грн.,

Разом за 2014 рік 24808,13 грн.

Січень 2015 року - борг 73024,18 грн., індекс інфляції 103,1 % інфляційні витрати 2263,74 грн.,

лютий 2015 року - борг 72357,90 грн., індекс інфляції 105,3 % інфляційні витрати 3834,92 грн.,

березень 2015 року - борг 79830,7071691,62 грн., індекс інфляції 110,8 % інфляційні витрати 7742,63 грн.,

квітень 2015 року - борг 71025,34 грн., індекс інфляції 114 % інфляційні витрати 9943,50 грн.,

травень 2015 року - борг 70359,06 грн., індекс інфляції 102,2 % інфляційні витрати 1547,90 грн.,

червень 2015 року - борг 69692,78 грн., індекс інфляції 100,4 % інфляційні витрати 278,77 грн.,

липень 2015 року - борг 69026,50 грн., індекс інфляції 99 % інфляційні витрати 0 грн.,

серпень 2015 року - борг 68360,22 грн., індекс інфляції 99,2 % інфляційні витрати 0 грн.,

вересень 2015 року - борг 67693,94 грн., індекс інфляції 102,3 % інфляційні витрати 1556,94 грн.,

жовтень 2015 року - борг 66927,66 грн., індекс інфляції 98,7 % інфляційні витрати 0 грн.,

листопад 2015 року - борг 66161,38 грн., індекс інфляції 102 % інфляційні витрати 1323,22 грн.,

грудень 2015 року борг 65395,10 грн., індекс інфляції 100,7 % інфляційні витрати 457,77 грн.,

Разом за 2015 рік 28949,39 грн.

Січень 2016 року - борг 64628,82 грн., індекс інфляції 100,9 % інфляційні витрати 581,65 грн.,

лютий 2016 року - борг 63912,52 грн., індекс інфляції 99,6 % інфляційні витрати 0 грн.,

березень 2016 року - борг 63196,26 грн., індекс інфляції 101 % інфляційні витрати 631,96 грн.,

квітень 2016 року - борг 62529,98 грн., індекс інфляції 103,5 % інфляційні витрати 2188,52 грн.,

травень 2016 року - борг 61763,70 грн., індекс інфляції 100,1 % інфляційні витрати 61,76 грн.,

червень 2016 року - борг 60997,42 грн., індекс інфляції 99,8 % інфляційні витрати 0 грн.,

липень 2016 року - борг 60231,14 грн., індекс інфляції 99,9 % інфляційні витрати 0 грн.,

серпень 2016 року - борг 59164,86 грн., індекс інфляції 99,7 % інфляційні витрати 0 грн.,

вересень 2016 року - борг 58098,58 грн., індекс інфляції 101,8 % інфляційні витрати 1045,76 грн.,

жовтень 2016 року - борг 57032,30 грн., індекс інфляції 102,8 % інфляційні витрати 1596,90 грн.,

листопад 2016 року - борг 55966,02 грн., індекс інфляції 101,8 % інфляційні витрати 1007,39 грн.,

грудень 2016 року борг 54749,74 грн., індекс інфляції 100,9 % інфляційні витрати 492,74 грн.,

Разом за 2016 рік 7606,68 рік.

Січень 2017 року - борг 53283,46 грн., індекс інфляції 101,1 % інфляційні витрати 586,11 грн.,

лютий 2017 року - борг 51817,18 грн., індекс інфляції 101 % інфляційні витрати 518,17 грн.,

станом на 09 березень 2017 року - борг 51817,18 грн., індекс інфляції 101,8 % інфляційні витрати 932,71 грн.

Отже, всього інфляційні витрати за період з з 25.04.2013 року по 09.03.2017 року складають 63401,19 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції не мав правових підстав для стягнення інфляційних втрат, оскільки борг надавався у валюті, відмінній від валюти України, а інфляційні втрати можуть бути розраховані виключно по відношенню до гривні, оскільки за рішенням Софіївського районного суду від 26.02.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто борг в гривневому еквіваленті, отже боргове зобовязання відповідача перед позивачем визначено у в національній валюті України, тому підлягає індексації.

Не приймає до уваги колегія суддів доводи апеляційної скарги позивача про те, що справу необхідно направити до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, оскільки в даному випадку справа розглянута за територіальною підсудністю, відповідно до вимог ЦПК України, за місцем реєстрації відповідача.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга відповідача залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошового боргу в сумі 26233 грн. з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог. Рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру 3% річних, стягнутих відповідача на користь позивача, із збільшенням цього розміру з 3049 гривень до 6022 грн., та в частині розміру інфляційного збільшення боргу, стягнутого з відповідача на користь позивача, із збільшенням цього розміру з 27841,97 гривень до 63401 грн. 19 коп.

В іншій частині рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошового боргу в сумі 26233 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року змінити в частині розміру 3% річних, стягнутих ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, збільшивши цей розмір з 3049 гривень до 6022 (шість тисяч двадцять дві) грн., та в частині розміру інфляційного збільшення боргу, стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, збільшивши цей розмір з 27841,97 гривень до 63401 (шістдесят три тисячі чотириста одна) грн. 19 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: