Ухвала

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 344/5977/16-ц

провадження № 61-17408ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 11 березня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 15 липня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» (далі - ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Позов обґрунтовано тим, що з початком діяльності ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» на базі котельні, що знаходиться по вул. Індустріальній, 34 в м. Івано-Франківську , яку раніше експлуатувало Державне комунальне підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго», до позивача було передано базу споживачів, які обслуговуються від даної котельні, в тому числі і будинок по АДРЕСА_2 , в якому проживає відповідач. Також позивачу було передано відомості щодо житлових приміщень, власники яких здійснили відключення від мереж централізованого опалення в порядку, встановленому чинним законодавством. Проте, відомостей про відключення квартири відповідача у встановленому законом порядку немає. Оскільки відповідач проживає в житловому будинку, який знаходиться на території діяльності позивача, то, відповідно, забезпечується тепловою енергією від котельні, що знаходиться по вул. Індустріальній, 34 в м. Івано-Франківську , однак оплату за надані послуги не проводить, у зв`язку з чим виникла заборгованість. З урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача 20 542,42 грн заборгованості за послуги з централізованого опалення та витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 липня 2019 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з серпня 2012 року по вересень 2017 року в розмірі 20 542,42 грн та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 450,00 грн.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Івано-Франківського міського суду від 11 березня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 15 липня 2019 року скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості у розмірі 20 542,42 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, зокрема заявник стверджує, що проблема, яка міститься у його справі становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується захисту прав споживачів.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що заявником не було наведено фактів та надано доказів, які б підтверджували що справа становить значний суспільний інтерес, а також що причиною виникнення цього спору, на думку заявника, є порушення прав споживача.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що зазначена справа має для нього виняткове значення є безпідставними, оскільки вони жодним чином не підтверджені. Формальне посилання у касаційній скарзі на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, без наведення відповідного обґрунтування, не може бути підставою для висновків суду касаційної інстанції, що у цій справі наявні обставини, за яких рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а наведені обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не знайшли свого підтвердження, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 11 березня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 15 липня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков