Провадження 2/235/24/19
Справа 235/2785/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Кучерявого М.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ПрАТ СК «ВУСО», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 22.05.2018 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просила стягнути з відповідача на її користь 21588 грн., а саме: в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 16500 грн., в рахунок відшкодування витрат, які зроблено для відновлення порушеного права - 1088 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 грн. Також просила стягнути з відповідача на її користь суму витрат на професійну правничу допомогу та суму судового збору, яку сплачено в зв'язку зі зверненням до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

30.12.2017 року о 13 годині в м. Покровську мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача ОСОБА_3, який є власником та на момент ДТП водієм транспортного засобу TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідача ОСОБА_3 постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.03.2018 року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу

Позивач вважає, що діями відповідача їй заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 16500 грн., яку визначено з урахуванням того, що ремонт автомобіля виконано не в повному обсязі, на її автомобілі потребує заміни антигравійна плівка на бампері передньому та облицювання крила переднього лівого.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача 1088 грн., які в розумінні ст. 22 ЦК України є витратами, які вона зробила для відновлення свого порушеного права і які входять до складу спричинених їй збитків. Вони складаються з 800 грн. на оплату послуг оцінювача для проведення відповідного дослідження, що підтверджується договором про проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 03.01.2018 року та квитанціями від 03.01.2018 року на суму 100 грн., від 09.01.2018 року на суму 700 грн., та 288 грн. на оплату послуг Укрпошти для відправлення телеграми з метою повідомлення відповідача про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується фіскальним чеком за 03.01.2018 року.

Крім того, позивач зазначає, що йому внаслідок винних та неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 їй було завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює в 4000 грн.

Зазначений розмір відшкодування моральної шкоди є розумним та справедливим, враховуючи характер її переживань, емоційного хвилювання в момент ДТП, а також враховуючи те, що внаслідок ДТП 30.12.2017 року їй було фактично зіпсовано настрій на новорічні та різдвяні свята. Замість того, щоб проводити час з сім'єю, вона була змушена виконувати багато різних дій, а саме: перед новорічними та різдвяними святами проходити медичний огляд на стан сп'яніння, в зв'язку з направленням на зазначений огляд працівниками поліції, як учасника ДТП, вирішувати організаційні питання: шукати адвоката, зв'язуватись з оцінювачем, направляти відповідачу телеграми з запрошенням на проведення огляду транспортного засобу. В подальшому вона була вимушена витрачати час на вирішення питань, пов'язаних з захистом своїх прав в суді, як під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і під часа розгляду справи про відшкодування шкоди. Вимушена необхідність виконувати зазначені дії через протиправні дії відповідача внесла незручності в її повсякденне життя.

Ухвалою судді від 23 травня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 04 липня 2018 року у підготовчому засіданні за клопотанням представника відповідача було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ПрАТ СК «ВУСО».

Ухвалою суду від 30 липня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

02.10.2018 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про відмову від частини позовних вимог про стягнення сум, які становлять вартість ремонтно-відновлювальних робіт транспортного засобу; сум, які становлять вартість необхідних матеріалів для ремонту транспортного засобу; сум, які становлять вартість нових складових частин транспортного засобу.

З врахуванням викладеного, залишила позовні вимоги в частині стягнення 9573,38 грн. - суми, яка становить величину втрати товарної вартості у складі вартості матеріального збитку, якого вона зазнала внаслідок пошкодження автомобіля; 1088,00 грн. - суми, яка стягується в рахунок відшкодування витрат для відновлення порушеного права; 4000,00 грн. - суми моральної шкоди; витрат на професійну правничу допомогу та суми сплаченого нею судового збору.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року було закрито провадження у справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині стягнення сум, які становлять вартість ремонтно-відновлювальних робіт транспортного засобу; стягнення сум, які становлять вартість необхідних матеріалів для ремонту транспортного засобу; стягнення сум, які становлять вартість нових складових частин транспортного засобу, в зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог в цій частині.

Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 09 січня 2019 року провадження у справі було поновлено для вирішення клопотання експерта.

Ухвалою суду від 17 січня 2019 року було визначено можливість проведення призначеної ухвалою суду від 13 листопада 2018 року судової автотоварознавчої експертизи на підставі матеріалів справи, провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 14 лютого 2019 року провадження у справі було поновлено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги та доводи позовної заяви на їх обгрунтування підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду

справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, 03.07.2018 року надав відзив на позовну заяву, в якому посилався на те, що в позовній заяві не було зазначено, чи був відремонтований автомобіль після настання дорожньо-транспортної пригоди, не зрозуміло, які реальні збитки понесла позивач ОСОБА_1, якщо згідно зі страховим актом № 00274-02 від 10.01.2018 року ПрАТ СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі 10414,00 грн. на реквізити СТО, тобто автомобіль позивача ОСОБА_1 був відремонтований. За зазначених підстав представник відповідача вважає, що позовна заява ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до акту виконаних робіт автомобіль було відремонтовано 04.01.2018 року, тобто через 5 днів після ДТП. Таким чином, позивачка за такий короткий строк не встигла отримати втрату звичайного способу життя та отримати будь-які незручності з цього приводу, тому підстави, зазначені в позовній заяві в частині стягнення моральної шкоди є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Також представник відповідача заперечував проти стягнення судових витрат, які позивачка нібито понесла для звернення до суду, оскільки для підтвердження таких витрат до позову не було долучено ні копії ні оригінала платіжного документа (рахунка, квитанції, чека).

Представник третьої особи ПрАТ СК «ВУСО» в судове засідання не не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснила, що безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_3 пропонував їй 400-500 грн. з метою, щоб не викликати працівників поліції, але вона не погодилась покинути місце дорожньо-транспортної пригоди. ДТП сталася 30 грудня 2017 року, вона вимушена була дочекатись приїзду працівників поліції, після цього їхала до наркології, де проходила огляд на стан вживання алкогольних напоїв. Після Нового року вона декілька разів їздила до страхової компанії «ВУСО», де був застрахований її автомобіль. Страхова компанія направила її до станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_7. Жодних відомостей про страхову компанію, де була застрахована цивільна відповідальність відповідача, вона не отримувала. На станцію технічного обслуговування вона їздила разом з чоловіком ОСОБА_5, оскільки він більш за неї розбирається в автомобілях. На СТО фару її автомобіля було замінено на фару, що була у користуванні, оскільки вартість нової дуже висока, антигравійну плівку на бампері не відновлювали. Під час ДТП в автомобілі була дитина, яка злякалась. Їй було неприємно від того, що доводиться витрачати свій час на огляд в наркології, на відвідування страхової компанії, станції технічного обслуговування, через те, що вона була позбавлена можливості користуватися автомобілем, який був забраний з ремонту лише в лютому 2018 року. Зараз їй доводиться відстоювати свої інтереси в суді.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що позивачка по справі - це його дружина. 30.12.2017 року йому зателефонувала дружина та повідомила, що сталася дорожньо-транспортна пригода. Коли він приїхав, відповідач ОСОБА_3 пропонував 500 грн., казав, що зробить дружину винуватою в ДТП. На пропозицію ОСОБА_3 він не погодився, вони викликали поліцію, потім звернулись до страхової компанії, де їм повідомили, що вони працюють лише з однією станцією технічного обслуговування. Вони звернулись до СТО, Яроцький казав, що спробує щось зробити. Він приклеїв накладку колісної арки на двосторонній скотч, пояснивши, що відновити заводські кліпси він не має можливості. Фару на СТО спочатку спробували відполірувати, але вона стала виглядати ще гірше, по ній пішли тріщини, тому фару було придбано таку, що перебувала в користуванні за оголошенням на ОLХ, оскільки нова фара коштує дорого та страховка її не покриє. Також була пошкоджена антигравійна плівка на бампері, Яроцький сказав, що нічого з нею зробити не може. В кінцевому рахунку вони забрали автомобіль зі станції технічного

обслуговування лише в лютому 2018 року, до завершення ремонтних робіт він намагався забрати автомобіль три рази, але завжди щось було не зроблено. Внаслідок ДТП у його дружини був шок, дитина плакала, був порушений звичайний уклад життя дружини, вона декілька разів разом з ним відвідувала СТО ОСОБА_7, до страхової компанії зверталась також вона.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, заслухавши показання свідків, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 12).

Відповідач ОСОБА_3 є власником транспортного засобу TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1.

30.12.2017 року в м. Покровську мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_1, та автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням відповідача ОСОБА_3

Відповідача ОСОБА_3 постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.03.2018 року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 68-69 т. 1).

З метою визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, позивачем ОСОБА_1 замовлено проведення автотоварознавчого дослідження.

Згідно звіту з визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , проведеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6, вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику зазначеного автомобіля на момент проведення цього дослідження складає 19146,76 грн. Дата проведення дослідження 11.-1.2018 року (а.с. 27-44 т. 1).

Згідно зазначено звіту розмір втрати товарної вартості складає 9573,38 грн. (а.с. 36 т. 1).

Згідно висновку № 5574-5575 судової автотоварознавчої експертизи від 07.02.2019 року вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30.12.2017 року о 13.00 годині в м. Покровську Донецької області, у вигляді втрати товарної вартості автомобіля на дату настання дорожньо-транспортної пригоди: - згідно звіту № 3 ФОП ОСОБА_6 з визначення матеріальної шкоди автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN (а.с. 24-56) складає 10105,42 грн.; - згідно копії акту виконаних робіт (а.с. № 86) та копії рахунка-фактури на загальну суму 7800,00 грн. (а.с. 88), складає 6176,32 грн.; згідно копії рахунка-фактури на загальну суму 2614,00 грн. (а.с. 87) не визначена (а.с. 225-245 т. 1).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована в ПрАТ СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» згідно полісу № АК/7746934, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, встановлений в розмірі 200000 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 100000 грн. (а.с. 92 т. 1).

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,

боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності,

страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що власник автомобіля, який постраждав внаслідок ДТП, може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Зазначений висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості

транспортного засобу.

Отже, суд, вирішуючи питання в частині стягнення величини втрати товарної вартості, виходить із того, що ПрАТ СК «Арсенал Страхування» не відшкодовує шкоду, пов'язану з стратою товарної вартості транспортного засобу, а тому втрата товарної вартості в розмірі 9573,38 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

П.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом особа має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником транспортного засобу TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1, його вина у даній дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2018 року (а.с. 68-69 т. 1), розмір шкоди, пов'язаної з втратою товарної вартості 9573,38 грн. встановлений звітом з визначення вартості матеріальної шкоди від 11.01.2018 року (а.с. 36 т. 1), який не суперечить висновку № 5574-5575 судової автотоварознавчої експертизи від 07.02.2019 року вартість матеріального збитку (шкоди) заводного власнику автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30.12.2017 року о 13.00 годині в м. Покровську

Донецької області, у вигляді втрати товарної вартості автомобіля на дату настання дорожньо-транспортної пригоди: - згідно звіту № 3 ФОП ОСОБА_6 з визначення матеріальної шкоди автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN (а.с. 24-56) складає 10105,42 грн. (а.с. 225-245 т. 1). Але враховуючи, що позивачем заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді втрати товарної вартості в розмірі 9573,38 грн., то саме в зазначеному розмірі позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на її користь 1088 грн., які в розумінні ст. 22 ЦК України є витратами, які вона зробила для відновлення свого порушеного права і які входять до складу спричинених їй збитків. Вони складаються з 800 грн. на оплату послуг оцінювача для проведення відповідного дослідження, що підтверджується договором про проведення експертного авто товарознавчого дослідження від 03.01.2018 року та квитанціями від 03.01.2018 року на суму 100 грн. та від 09.01.2018 року на суму 700 грн. (а.с. 26 т. 1), та 288 грн. на оплату послуг Укрпошти для відправлення телеграми з метою повідомлення відповідача про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується фіскальним чеком за 03.01.2018 року (а.с. 25-26 т. 1).

Судом встановлено, що внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що через пошкодження належного їй транспортного засобу позивач зазнала переживань, емоційного хвилювання в момент ДТП, а також враховуючи те, що внаслідок ДТП 30.12.2017 року їй було фактично зіпсовано настрій на новорічні та різдвяні свята. Замість того, щоб проводити час з сім'єю, вона була змушена виконувати багато різних дій, а саме: перед новорічними т різдвяними святами проходити медичний огляд на стан сп'яніння, в зв'язку з направленням на зазначений огляд працівниками поліції, як учасників ДТП, вирішувати організаційні питання: шукати адвоката, зв'язуватись з оцінювачем, направляти відповідачу телеграми з запрошенням на проведення огляду транспортного засобу. В подальшому вона була вимушена витрачати час на вирішення питань, пов'язаних з захистом своїх прав в суді, як під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і з розгляду справи про відшкодування шкоди. Вимушена необхідність виконувати зазначені дії через протиправні дії відповідача внесла незручності в її повсякденне життя. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання для неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в розмірі 4000,00 грн., при цьому суд керується принципами розумності та справедливості, виходить з характеру та глибини моральних страждань позивача, їх тривалості, що узгоджується з роз"ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5), де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7810,00 грн. згідно наданого договору про надання правової допомоги від 20.02.2018 року, додаткам до договору про надання правової допомоги, актам приймання-передачі наданих послуг від 21.05.2018 року, 30.07.2018 року, 29.10.2018 року, 13.11.2018 року, 17.01.2019 року, 09.01.2019 року, 28.02.2019 року, детальному опису робіт станом на 28.02.2019 року (а.с. 58-60 т. 1, а.с. 2-15 т. 2).

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за

представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заяа залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до наданого детального опису робіт адвокатом ОСОБА_2 та актів виконаних робіт вбачається, що позивачем сплачено за підготовку позовної заяви 900,00 грн., за участь у підготовчих судових засіданнях - всього 1050 грн. (по 350 грн. за кожне підготовче засідання), за участь в судових засіданнях - по 700 грн. за 2 засідання та по 1000 грн. за три засідання, в залежності від їх тривалості. З актів приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги Б/Н від 20.02.2018 року вбачається, що гонорар за договором на загальну суму 7810 грн. був сплачений клієнтом шляхом перерачі адвокату готівкових коштів, ці акти підписані обома сторонами договору, а саме, позивачем ОСОБА_1 та представником ОСОБА_2 (а.с. 60 т. 1, а.с. 7-9 т. 2, а.с. 11-15 т. 2).

Враховуючи викладені обставини справи, а саме те, що з грудня 2017 року, тобто з дати настання дорожньо-транспортної пригоди, позивач ОСОБА_1 самостійно не може отримати відшкодування заподіяної їй шкоди, тому вимушена звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, складність справи, а також кількості судових засідань, кількості заявлених сторонами клопотань, того, що позивач від частини заявлених позовних вимог відмовилась, суд вважає, що, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, за надання правничої допомоги адвокатом ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 має бути стягнуто 7000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивачем було сплачено 704,80 грн. судового збору з позовних вимог немайнового характеру та 704,80 грн. з позовних вимог майнового характеру (а.с. 1-2 т. 1), тому з відповідача на користь позивач ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1409,50 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на проведення судової експертизи в розмірі 858,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді втрати товарної вартості в розмірі 9573,38 грн. ( дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят три гривні 38 коп.), моральну шкоду в розмірі 4000,00 (чотири тисячі)

грн., відшкодування витрат для відновлення порушеного права в розмірі 1088,00 (одна тисяча вісімдесят вісім гривень 00 коп.), судовий збір в розмірі 1409,50 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень 60 коп.), витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 7000 (сім тисяч) грн., витрати на проведення судової експертизи в розмірі 858,00 (вісімсот п'ятдесят вісім) грн.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті та проголошена його вступна та резолютивна частина в судовому засіданні 28 лютого 2019 року. Повний текст рішення складено 05 березня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду, з врахуванням вимог п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, місце проживання: АДРЕСА_2.

Третя особа: ПрАТ СК «ВУСО», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31650052, місцезнаходження: м. Київ, вул. Каземира Малевича, 31.

Суддя: