Ухвала

30 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 760/18948/18

провадження № 61-17140ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва

від 29 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 серпня

2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду

з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 22 грудня 2017 року о 13:00 год. в м. Києві по Амурській площі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_1 ,

в результаті якої належний позивачу автомобіль «Ленд Ровер», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Власником автомобіля «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_1 є відповідач

ОСОБА_4 , зазначений транспортний засіб був забезпечений згідно договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АМ 1218182 від 18 червня 2017 року в страховій компанії ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», яка була відразу повідомлена про факт аварії.

Указувала, що у позивача є підстави вважати, що страховою компанією може бути не виплачено страхове відшкодування, а тому вважає, що відшкодувати збитки мають винуватець ДТП відповідач ОСОБА_3 та власник автомобіля відповідач ОСОБА_4 .

З метою оцінки вартості ремонту автомобіля позивач звернувся до ТОВ

«Віді-Пауер» та відповідно до виставленого рахунку витрати на відновлювальний ремонт автомобіля склали суму у розмірі 51 709, 77 грн, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів в примусовому порядку.

Окрім того, зазначала, що протиправними діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, що полягала у психічних стражданнях, які позивач поніс внаслідок аварії, порушенні звичного стану життя у зв`язку із пошкодженням автомобіля, а тому представник позивача просила стягнути

з відповідачів на відшкодування моральної шкоди суму, яка оцінена у розмірі

10 000 грн, а також судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 серпня

2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року, у якій остання, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Також зазначає, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою

в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються

й на стадію касаційного провадження.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921 грн.

Ціна позову у дані справі становить 61 709, 77 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн * 100 = 192 100 грн),

а тому справа є малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Посилання скаржника на те, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики є безпідставними, оскільки останнім не наведено належного обґрунтування такого твердження.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков