ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5065/16-ц Головуючий в І інстанції: Прохоренко В.В.
Номер провадження: №22-ц/819/1467/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючого від імені акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2019 року, у складі судді Прохоренко В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 , діючої від імені публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", до ОСОБА_3 про спонукання відновити підключення радіаторних батарей до системи централізованого опалення,

В С Т А Н О В И В :

13 червня 2016 року ОСОБА_2 , діюча від імені публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3 , в якому просила зобов`язати відповідача відновити підключення радіаторних батарей у квартирі АДРЕСА_2 до системи централізованого опалення будинку.

Позов обґрунтований наступним.

Метою діяльності позивача є виробництво та постачання електричної та теплової енергії, а предметом його діяльності є виробництво, передача та постачання електричної та теплової енергії. Відповідно до свого Статуту позивач надає фізичним та юридичним особам м.Херсона послуги з постачання теплової енергії та підігрів води.

Між сторонами існують цивільні правовідносини, в силу яких позивач надає відповідачу послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором чи законом. Вказані правовідносини існують, відповідно до ст.633 ЦК України та Закону України "Про захист прав споживачів", у вигляді письмового договору, який являється публічним і оформленим у вигляді розрахункової книжки споживача та підтверджується квитанціями, які видаються споживачеві щоразу після внесення останнім плати за опалення або гаряче водопостачання.

На даний час товариству стало відомо про факти порушення своїх прав та законних інтересів з боку відповідача, яка 15.06.2015року звернулася до ПАТ "Херсонська ТЕЦ" із заявою про відключення її квартири АДРЕСА_2 від стояків централізованого опалення та зняття її у зв`язку з цим з абонентського обліку.

До заяви не було надано жодного документу, який засвідчує правові підстави відключення окремої житлової квартири від мереж централізованого опалення.

Отже, відповідач порушила вимоги діючого законодавства, здійснила самовільне відключення від мереж централізованого опалення.

Відносини у сфері надання послуг з централізованого теплопостачання в Україні регулюються низкою нормативних актів, зокрема, Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок).

Згідно п.25 вказаних Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. А в п.26 вказаних Правил передбачена можливість такого відключення за наявності технічної можливості.

Відповідно до п.1.2. Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО (центрального опалення) і ГВП (постачання гарячої води) орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади своїм рішенням створює постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. До складу комісії повинен входити представник організації теплопостачання.

Порядком передбачено перелік дій, які необхідно вжити споживачу для реалізації свого права на відключення від системи ЦО і ГВП: звернення споживача з заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП, до якої додається копія рішення загальних зборів мешканців будинку про влаштування в будинку системи індивідуального або автономного опалення, підтримане всіма власниками (п.2.1.); розгляд комісією наданих документів лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Прийняття комісією рішення, яке оформлюється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП (п.2.2.); отримання від відповідних організацій технічних умов та проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП (п.2.3.); надання разом з проектом відповідних документів. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж (п.2.4.); відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи (п.2.5.); по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження (п.2.6.); комісія своїм рішенням затверджує акт про відключення від мереж ЦО.

Слід зазначити, що відповідач не отримувала дозвіл на відключення, не зверталася до позивача із заявою про видачу технічних умов, про узгодження проекту відключення від ЦО, крім того представник позивача не запрошувався на процедуру відключення від мереж ЦО. Відсутність акту про відключення від мереж ЦО свідчить самовільне відключення.

Сам по собі факт відключення квартири, підписання представником власника будинку, представником монтажної організації та власника житла акту про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж не створює для позивача обов`язку підписати такий акт.

Разом з тим, відповідно до вказаних Правил та Порядку відключення від мереж централізованого опалення окремих приміщень у житлових будинках не дозволяється, а можливо лише відключення будинку в цілому.

Таким чином, вказаними нормативно правовими актами взагалі не передбачено можливості проведення відключення окремих житлових приміщень від мереж ЦО та ГВП.

Відповідачем не виконано положення чинного законодавства, тобто здійснено самовільне відключення від мереж централізованого опалення, що свідчить про те, що відповідач не отримувала послуг не з вини позивача, а отже підстави для зняття її з абонентського обліку, звільнення від оплати за фактично надані, але не використані послуги з теплопостачання у зв`язку із недотриманням процедури відключення, відсутні.

Поряд з цим, зазначенні дії відповідача, а саме, відключення квартири по стояку можуть привести до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньобудин-кової системи опалення, перерозподілу теплоносія, що стане причиною зменшення подачі теплоносія на інші стояки і, як наслідок, незадовільного опалення будинку, що завдасть шкоди правам інших співвласників квартир багатоквартирного будинку.

З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов.

Відзив на позов не надано.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2019 року в задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючий від імені акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема зазначив, що суд не звернув увагу на те, що, подаючи 15.06.2015 року до позивача заяву про відключення її квартири від стояків централізованого опалення та зняття її, у зв`язку з цим, з абонентського обліку, відповідач не надала жодного документу, які засвідчували б правові підстави такого відключення.

Відповідачем, яка здійснила самовільне відключення від мереж централізованого опалення, були порушені нормативні акти, які регулюють відносини у сфері надання послуг з централізованого теплопостачання, зокрема, Закон України "Про теплопостачання", Закон України "Про житлово-комунальні послуги", Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4.

Відповідач не отримувала дозвіл на відключення, не зверталася до позивача із заявою про видачу технічних умов, про узгодження проекту відключення від ЦО, крім того представник позивача не запрошувався на процедуру відключення від мереж ЦО.

Відсутність акту про відключення від мереж ЦО свідчить самовільне відключення.

Сам по собі факт відключення квартири, підписання представником власника будинку, представником монтажної організації та власника житла акту про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж не створює для позивача обов`язку підписати такий акт.

Відповідно до вказаних Правил та Порядку відключення від мереж централізованого опалення окремих приміщень у житлових будинках не дозволяється, а можливо лише відключення будинку в цілому.

Зазначене свідчить про те, що відповідач не отримувала послугу не з вини позивача, а отже підстав для зняття її з абонентського обліку, звільнення її від оплати за фактично надані, але не використані послуги з теплопостачання, з зв`язку із недотриманням процедури відключення, відсутні.

Поряд з тим, зазначені вище дії відповідача, а саме відключення квартири по стояку можуть привести до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньо будинкової системи опалення, перерозподілу теплоносія, що стане причиною зменшення подачі теплоносія на інші стояки і, як наслідок, незадовільного опалення будинку, що завдасть шкоди правам інших співвласників квартир багатоквартирного будинку.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Статут позивача, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та Довідка з ЄДРПОУ підтверджують юридичний статус позивача, видом діяльності якого є виробництво та постачання електричної та теплової енергії, гарячої води (а.с.9, 10, 11-12).

Відповідно до рішення Херсонської міської ради №628 від 20.10.2009 року виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються мешканцям житлових будинків, що є власністю міської територіальної громади м.Херсона, визначено позивача щодо житлового фонду мікрорайонів "І, ІІІ, ІV Таврійський", "ХБК", в центрі міста (а.с.13).

Сторонами не оспорюється, що позивач є виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються мешканцям будинку АДРЕСА_2 , тобто будинку, в якому знаходиться спірна квартира №81 .

15.06.2015 року відповідач, вказавши свою адресу (квартира АДРЕСА_2 ), звернулася до позивача із заявою про наступне. В її квартирі немає батарей, а тому немає й опалення. Стоять лише транзитні труби, які з`єднують стояки. Вони живуть у будинку 35 років, всі труби засмітились та прогнили. У 2010 році свій стояк, за свої кошти вони все замінили. У свою квартиру вони не ставили батареї. Вважає, що вона не повинна платити за тепло, оскільки ним не користується. У зв`язку з цим вона просить створити комісію для перевірки вказаного (а.с.7).

На вказану заяву позивачем надано відповідь від 18.06.2015 року про відсутність правових підстав для відключення квартири відповідача від централізованого опалення будинку, оскільки відключення квартири від централізованого опалення було здійснено з порушенням Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, та Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (а.с.8).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено, які конкретно його цивільні права та охоронювані законом інтереси порушені самовільним відключенням відповідача від мережі централізованого опалення та доказів того, що таке відключення призвело до незадовільного опалення будинку, також виходив з того, що факт самовільного відключення квартири споживача від системи централізованого опалення та постачання гарячої води може бути досліджений судом при вирішення іншого спору, зокрема, щодо стягнення із споживача заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання та/або спору щодо завдання шкоди внутрішньобудинковій системі опалення самовільним відключенням. Крім того, виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання вказаного позову сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Апеляційний суд в основному погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним по суті.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями ЦК України: цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч.1 ст.11); кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.ч.1 і 2 ст.15).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріального - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямого визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини. У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов`язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Сторонами не оспорюється, що відповідач здійснила відключення від мереж централізованого опалення.

Відносини у сфері надання послуг з централізованого теплопостачання регулюються, зокрема, Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4.

Згідно п.25 вказаних Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. А в п.26 вказаних Правил передбачена можливість такого відключення за наявності технічної можливості.

Відповідно до п.1.2. Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО (центрального опалення) і ГВП (постачання гарячої води) орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади своїм рішенням створює постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. До складу комісії повинен входити представник організації теплопостачання.

Порядком передбачено перелік дій, які необхідно вжити споживачу для реалізації свого права на відключення від системи ЦО і ГВП: звернення споживача з заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП, до якої додається копія рішення загальних зборів мешканців будинку про влаштування в будинку системи індивідуального або автономного опалення, підтримане всіма власниками (п.2.1.); розгляд комісією наданих документів лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Прийняття комісією рішення, яке оформлюється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП (п.2.2.); отримання від відповідних організацій технічних умов та проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП (п.2.3.); надання разом з проектом відповідних документів. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж (п.2.4.); відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи (п.2.5.); по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження (п.2.6.); комісія своїм рішенням затверджує акт про відключення від мереж ЦО.

Таким чином, порушення порядку відключення від системи ЦО і ГВП свідчить про самовільне відключення.

Відповідно до вказаних Правил та Порядку відключення від мереж централізованого опалення окремих приміщень у житлових будинках не дозволяється, а можливо лише відключення будинку в цілому.

Справу було розглянуто за відсутності сторін, 16 квітня та 16 липня 2019 року представник позивача просив розглядати справу за його відсутності. При цьому відповідач до суду жодних заяв не подавала, також і не долучала жодних документів на підтвердження чи спростування відключення (самовільного чи не самовільного) квартири АДРЕСА_2 від централізованого опалення.

Отже, зважаючи на вказану заяву відповідача від 15.06.2015 року, апеляційний суд вважає встановленою обставиною у цій справі те, що відносно квартири АДРЕСА_2 здійснено її відключенння від централізованого опалення. Причому, через ненадання відповідних доказів на спростування доводів позивача та з огляду на зміст заяви відповідача від 15.06.2015 року, вважається встановленим факт самовільного відключення вказаної квартири від централізованого опалення.

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження права власності на вказану квартиру, зокрема за відповідачем. При апеляційному розгляді справи на запитання суду представник позивача відмовився заявити клопотання про подання суду відповідного доказу (витягу з реєстру) на підтвердження права власності відповідача на вказану квартиру АДРЕСА_2 .

Також, позивач, звертаючись з цим позовом до суду, не зазначив, які конкретно його цивільні права та охоронювані законом інтереси порушені самовільним відключенням відповідача від мережі централізованого опалення та доказів того, що таке відключення призвело до незадовільного опалення будинку. Посилаючись на те, що відключення квартири по стояку може привести до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньобудинкової системи опалення, перерозподілу теплоносія, що стане причиною зменшення подачі теплоносія на інші стояки і, як наслідок, незадовільного опалення будинку, позивач не надав щодо цього жодних доказів та не зазначив в чому конкретно полягає порушення його прав вказаними діями відповідача, експертизу на предмет підтвердження настання вказаних наслідків не проведено. Тобто, можна дійти висновку, що вказані посилання мають ознаки припущень і не свідчать про встановлення дійсного факту. Посилання ж на те, що незадовільне опалення будинку завдасть шкоди правам інших співвласників квартир багатоквартирного будинку не може бути прийнято до уваги як таке, що подане в інтересах вказаних співвласників квартир, які не є учасниками цієї справи та не уповноважували позивача на захист своїх прав.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, факт самовільного відключення квартири споживача від системи централізованого опалення та постачання гарячої води (при його підтвердженні), є лише фіксацією порушення, та не встановлює для позивача будь-яких обов`язків. Зазначений факт може бути досліджений судом при вирішення іншого спору, зокрема, спору щодо стягнення із споживача заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання або спору щодо відшкодування шкоди, завданої внутрішньобудинковій системі опалення, самовільним відключенням. При вирішенні тих інших спорів суд зобов`язаний дати оцінку законності дій споживача щодо відключення (самовільного чи не самовільного) від системи централізованого опалення, встановити факт завдання шкоди.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання цього позову сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та є такими, що висновків суду не спростовують. Зокрема, посилання скаржника на порушення відповідачем самовільним відключення від мереж централізованого опалення низки нормативних актів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не містять в собі підстав для скасування рішення. Також, підлягають відхиленню й посилання скаржника на те, що самовільне відключення квартири по стояку може привести до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньо будинкової системи опалення, перерозподілу теплоносія, що стане причиною зменшення подачі теплоносія на інші стояки і, як наслідок, незадовільного опалення будинку, що завдасть шкоди правам інших співвласників квартир багатоквартирного будинку, оскільки позивачем належними доказами не доведено право власності відповідача на вказану квартиру ( АДРЕСА_2 , а крім того, ним не надано щодо вказаного ним жодних доказів та не зазначено, в чому конкретно полягає порушення його прав вказаними діями відповідача. Крім того, обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання вказаного позову сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючого від імені акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 03 жовтня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська