пр.№ 2/464/641/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді Мички Б.Р.,

секретар судового засідання Шутяк М.В.,

за участю: представника позивача Бучковського С.В.,

відповідача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №464/10999/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, об'єднаним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом, в якому з уточненням позовних вимог просить стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору №049-2008-1460 від 20.05.2008 в сумі 45108,21 доларів США, з яких: 660,29 доларів США - прострочена заборгованість по сумі кредиту, 40411,36 доларів США - сума дострокового стягнення кредитну, 3942,94 доларів США - відсотки, 93,62 доларів США - підвищені відсотки, а також стягнути понесені судові витрати. Обґрунтовує позов тим, що 12.05.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_8 укладений кредитний договорів № 049-2008-1460, відповідно до якого відповідач отримала кредит на споживчі потреби в розмірі 45000 доларів США строком до 10.05.2028 зі сплатою 13,95% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором 20.05.2008 укладено договір поруки №049-2008-1460-Р, за умовами якого ОСОБА_9 зобов'язався перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_8 усіх своїх зобов'язань за кредитним договором. Крім того, з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором 20.05.2008 укладено договір поруки №049-2008-1460-Р/1, за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язалася перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_8 усіх своїх зобов'язань за кредитним договором. В порушення умов кредитного договору відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконали, в результаті чого виникла заборгованість за кредитом, яка становить 45108,21 доларів США, з яких: 660,29 доларів США - прострочена заборгованість по сумі кредиту, 40411,36 доларів США - сума дострокового стягнення кредитну, 3942,94 доларів США - відсотки, 93,62 доларів США - підвищені відсотки. Банком направлялись вимоги про погашення заборгованості, але дані вимоги залишені відповідачами без реагування. Просить позов задовольнити і стягнути солідарно з відповідачів заборгованість.

Ухвалою суду від 03.11.2014 у справі відкрито провадження.

Відповідач ОСОБА_6 05.12.2014 подала до суду позов до ПАТ «Універсал Банк» про визнання кредитного договору №049-2008-1460 недійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.05.2008 між нею та ВАТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір №049-2008-1460, згідно якого їй було надано грошові кошти в сумі 45000 доларів США. Станом на 01.02.2014 нею здійснено вчасно 71 платіж на загальну суму 36859 доларів США. Однак в подальшому в неї не було змоги сплачувати платежі по кредитному договору, оскільки різко зріс курс долара США. Крім того вона розлучилась з чоловіком, і він перестав брати участь у погашенні кредиту. Відтак вона звернулась до ПАТ «Універсал Банк» із клопотанням про зміну дати погашення щомісячних платежів, зміну графіку погашення кредиту та перегляд відсотків. Однак отримала відмову на вказане клопотання. Вважає, що банком порушено вимоги Постанови НБУ №168. Крім того, зазначає, що у графіку платежів зазначена відсоткова ставка 15,26% а в кредитному договорі - 13,45%, що свідчить, що банк приховав від неї кінцеву вартість кредиту. Вважає, що банком порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема в частині того, що банк не мав права видавати кредит в іноземній валюті. Відтак оспорюваний кредитний договір просить визнати недійсним.

Ухвалою від 06.12.2014 у справі відкрито провадження.

Ухвалою суду від 11.02.2015 Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою суду від 13.01.2016 у справі призначено судову економічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.10 2017 провадження у справі відновлено.

У судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» позовні вимоги за позовом банку підтримав у повному обсязі, в задоволенні об'єднаного позову просить відмовити за його безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову ПАТ «Універсал Банк» заперечила, просила відмовити в задоволенні такого. Об'єднаний позов ОСОБА_6 підтримала та просила задоволити його в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову ПАТ «Універсал Банк» заперечив, вважає такий безпідставним, просив відмовити в задоволенні такого. Об'єднаний позов ОСОБА_6 підтримав, зазначив, що банком порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», відтак просив об'єднаний позов задоволити в повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову ПАТ «Універсал Банк» заперечили, просили відмовити в задоволенні такого. Об'єднаний позов ОСОБА_6 підтримали та просили задоволити його в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Подала письмові заперечення на позов ПАТ «Універсал Банк», в яких зазначає, що розрахунок заборгованості є необґрунтованим, банком порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», що тягне за собою недійсність кредитного договору. Відтак просить в задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши зібрані докази, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

Судом встановлено, що 20.05.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_8 укладено кредитний договір №049-2008-1460, за умовами якого кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 45000 доларів США, а позичальник прийняти такі, належним чином використати та повернути кредит, а також спалити проценти за користування кредитом в розмірі 13,45% річних (базова процентна ставка), строком до 10.05.2028. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору (Т.1 а.с.14-19).

Пунктом 1.1.1 цього договору визначено, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 40,35 % річних.

Окрім цього, між сторонами кредитного договору погоджено перелік та вартість супутніх послуг, що надаються кредиторам та третім особам і пов'язані з отриманням та обслуговуванням кредиту (додаток №1 до кредитного договору), а також графік платежів (додаток №2 до кредитного договору) (Т.1 а.с. 20-21, 22-24).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 20.05.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_10 укладено договір поруки № 049-2008-001-Р, за умовами якого останній зобов'язався перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_8 усіх своїх зобов'язань за кредитним договором (Т.1 а.с.25-27).

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 20.05.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 049-2008-001-Р/1, за умовами якого остання зобов'язалася перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_8 усіх своїх зобов'язань за кредитним договором (Т.1 а.с.28-30).

За умовами п. 3.2 оспорюваного договору забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за договором щодо погашення кредиту, процентів, комісій та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, є іпотека нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а також порука ОСОБА_7 та ОСОБА_2.

Судом встановлено, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, видавши (перерахувавши) ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 45000 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №0492902USD000663 від 20.05.2008 (Т.1 а.с.12), випискою з особового рахунку (Т.1 а.с.13), заявою на видачу готівки №049В33 від 20.05.2008 (Т.1 а.с.172).

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У відповідності до статей 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно із ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановлено, що 29.07.2014 ПАТ «Універсал Банк» на адресу відповідачів скерував письмові вимоги про негайну сплату простроченої заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитними коштами, та штрафних санкцій за порушення виконання зобов'язань, а також роз'яснив наслідки невиконання таких повідомлень, проте, останні залишені відповідачами без реагування, заборгованість у добровільному порядку не погашена (Т.1 а.с.31, 35, 36, 40, 44, 48, 49).

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка згідно із розрахунком, наданим позивачем ПАТ «Універсал Банк», становить 45108,21 доларів США, з яких: 660,29 доларів США - прострочена заборгованість по сумі кредиту, 40411,36 доларів США - сума дострокового стягнення кредитну, 3942,94 доларів США - відсотки, 93,62 доларів США - підвищені відсотки (а.с. 5-8).

Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із ч.1 ст.543 ЦК України в разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників), що має місце в даному випадку, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, оскільки на день звернення Банку до суду, зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_6 та за договорами поруки поручителями ОСОБА_7 та ОСОБА_2 в повному обсязі не виконані, останні допустили утворення заборгованості, а тому позивач ПАТ «Універсал Банк» має право вимагати від трьох відповідачів, як солідарних боржників сплату простроченої заборгованості за кредитним договором в розмірі 45108,21 доларів США, з яких : 660,29 доларів США - прострочена заборгованість по сумі кредиту, 40411,36 доларів США - сума дострокового стягнення кредитну, 3942,94 доларів США - відсотки, 93,62 доларів США - підвищені відсотки.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорі, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позичальник) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам статті 533 ЦК України.

Крім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 04 липня 2018 року у справі №14-134цс18, зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов'язку боржника, який має бути виконаний за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачі своїх зобов'язань за договорами кредиту та поруки не виконали, не представили суду жодних належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, а тому позов ПАТ «Універсал Банк» слід задовольнити і стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 45108,21 доларів США в солідарному порядку.

Відмовляючи у задоволенні об'єднаного позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 202 К України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

Частиною 1 ст.215 ЦК встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Виходячи з положень ст.215 ЦК України та п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог ст.230 ЦК України, правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення та можуть перешкодити вчиненню правочину.

Так, істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України є умови про мету, суму та строк кредиту, умови та порядок його видачі і погашення, розмір порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. Предметом договору, відповідно до актів цивільного законодавства, є умови про ті права та обов'язки, які формують основу змісту зобов'язання, яке має виконуватись сторонами на підставі укладеного договору, а також умови про ті дії, які мають вчинити сторони виконуючи та реалізовуючи охоплені предметом договору права та обов'язки і про об'єкти, що сторони мають передати одна одній.

Згідно з текстом укладеного сторонами кредитного договору, такі умови договором передбачено.

За вимогами ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Посилаючись на необхідність дотримання банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_6 не наведено та не доведено жодної обставини, яка б свідчили про порушення цих вимог під час укладення оспорюваного позичальником кредитного договору.

Відповідно до п.3 ст.3 та ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст.11 цього Закону до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

У пункті 8.5 оспорюваного кредитного договору встановлено, що позичальник, зокрема, підтверджує, що до укладення ним цього договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у кредитора, а саме: найменування та місцезнаходження кредитора - юридичної особи та його структурного підрозділу; умови кредитування (зокрема, щодо можливої суми кредиту, строку, на який кредит може бути одержаний, мети, для якої кредит може бути використаний; форми та видів його забезпечення; необхідності здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, яким вона здійснюється; наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями Позичальника; типу процентної ставки (фіксованої, плаваючої тощо); переваг та недоліків пропонованих схем кредитування); орієнтовну сукупну вартість кредиту (з урахуванням: (а) процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); (б) варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; (в) можливості та умов дострокового повернення кредиту) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений кредитний договір був добровільно підписаний, а відтак, ОСОБА_6 погодилася з усіма вказаними істотними умовами.

Суд враховує, що ОСОБА_6 отримала кредитні кошти та протягом більш як п'яти років не вважала, що кредитний договір не відповідає вимогам закону.

На переконання суду, ОСОБА_6 до підписання договору мала можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір підписаний та виконувався сторонами протягом 2008-2014 років.

Тому, доводи позичальника про невиконання банком передбаченого законом обов'язку щодо роз'яснення перед укладанням договору всіх його умов, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Як на підставу невідповідності кредитного договору вимогам закону, ОСОБА_6 також посилається на те, що кредитний договір було укладено банком без відповідного дозволу (ліцензії).

Дійсно, частино 1 ст. 227 ЦК України передбачено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Однак, представником ПАТ «Універсал Банк» надано належним чином завірені копії банківської ліцензії № 92 від 04.12.2001 року, дозволу № 92-1 від 04.12.2001 року та додатком до дозволу.

Таким чином, посилання позичальника на відсутність у банку повноважень щодо здійснення валютних операцій на момент укладення кредитного договору, не знайшло підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, з висновку №223 судово-економічної експертизи вбачається, що реальна відсоткова ставка за кредитним договором №049-2008-1460 від 20.05.2008 складає 14,37%, що є меншим, ніж встановлено кредитним договором №049-2008-1460 від 20.05.2008 (Додаток №2 до Кредитного договору) - 15,26%. Дані обставини підтверджено експертом в судовому засіданні.

Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що в укладеному між ОСОБА_6 та ПАТ «Універсал Банк» кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобов'язань; додатки до цього договору №1 та №2 містять детальний розпис сукупної вартості споживчого кредиту та графік його погашення, які виконані одним шрифтом та кольором, обставини які-б ускладнювали його прочитання споживачем відсутні; перед укладенням спірного договору ОСОБА_6 була ознайомлена з умовами кредитування та сукупною вартістю кредитку, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 не доведено укладення спірного кредитного договору із застосуванням нечесної підприємницької практики чи на умовах які є дискримінаційними (несправедливими) стосовно споживача фінансових послуг.

За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання кредитного договору № 11-1/695к-06 від 13.12.2006 року недійсним.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні об'єднаного позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі спалою судового збору в розмірі 3654 грн., а саме по 1218 грн. з кожного.

На підставі ст.ст.11, 18, 23 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.16, 203, 215, 526, 530, 612, 625, 628, 638, 543, 553, 554, 631, 638, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 5, 12, 71, 81, 89, 110, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 049-2008-1460 від 20 травня 2008 року в розмірі 45108(сорок п'ять тисяч сто вісім) доларів 21 цента США.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати зі сплати судового збору в рівних частках по 1218(одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень з кожного.

В задоволенні об'єднаного позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», код ЄДРПОУ - 21133352, МФО 322001, місцезнаходження: м.Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

Відповідач: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_3.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП - НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_3.

Головуючий Мичка Б.Р.