Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3998/18

номер провадження 2/695/454/19

05 березня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Оніщенко Н.О.,

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Золотоніського району, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2017 року помер дід позивача по справі ОСОБА_3, який за свого життя склав заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, він заповів позивачу ОСОБА_1 Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на майно, яке належало померлому та до складу якого, серед іншого увійшов будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Калашника 16, с. Хрущівка Золотоніського району Черкаської області, а також будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Калашника 8 с. Хрущівка Золотоніського району Черкаської області

Хоча позивач є спадкоємцем за заповітом усього майна померлого, однак не може оформити право на спадщину, так як у нього відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на вказані будинки і за цих підстав нотаріус, постановою від 24.11.2018 року, відмовив у вчиненні нотаріальної дії. За вказаних обставин, з метою захисту свого права, позивач був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказані житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.

У судове засідання позивач не зявився, однак надав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Золотоніського району Черкаської області в судове засідання не зявилася, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без їх участі, позовні вимоги визнали повністю та просили суд їх задовольнити.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 314981 від 23.11.2017 року) ОСОБА_3 помер 22.11.2017 року, про що зроблений відповідний актовий запис №19.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 25.10.2018 року за №1071, відповідно до запису в погосподарській книзі сільської ради №1, особовий рахунок №010076-1 за ОСОБА_3 обліковується житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Калашника, 16, с. Хрущівка Золотоніського району Черкаської області. Рік побудови 1960.

Згідно із довідкою, виданою виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 25.10.2018 року за №1070, відповідно до запису в погосподарській книзі сільської ради №1, особовий рахунок №010076-1 за ОСОБА_3 рахується житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Калашника, 18, с. Хрущівка Золотоніського району Черкаської області. Рік побудови 1943.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.11.2018 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані житлові будинки, із-за відсутності правовстановлюючого документа на дане майно.

Суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не було передбачено процедури введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Оскільки самі будинки були побудовані в 1943 та 1960 році, а в сільській раді наявні відповідні записи в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 за життя належали на праві власності будинки з господарськими будівлями та спорудами за №16 та №18, що знаходяться за адресою вул.. Калашника, с. Хрущівка Золотоніського району Черкаської області, хоча за життя він і не отримали відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок.

Згідно загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

Нормами ч. 1 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадщину мають особи, визначені у заповіті.

Частиною другою вказаної статті, зазначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцем за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього кодексу.

Таким чином законодавець чітко визначив, що у випадку наявності заповіту, який є чинним, спадкування здійснюється за його умовами, що найбільше буде відповідати волі спадкодавця.

Відповідно до заповіту ОСОБА_3 16.01.2006 року, посвідченого секретарем Лукашівської сільської ради Золотоніського району, зареєстрованого в реєстрі за №25, ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів позивачу по справі ОСОБА_1.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори №1335/01-16 від 20.12.2018 року після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа за №55/2018. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 та заява про відмову від спадщини сина спадкодавця ОСОБА_4.

Прийняття спадщини позивачем по справі стверджується також витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №51199142.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивач прийняв спадщину у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1296 відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому, враховуючи наявність законних підстав, суд задовольняє позов у повному обсязі.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1268 ЦК України та ст. 10,

ст., ст. 76, 264, 265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Золотоніського району, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, село Хрущівка, вулиця Калашника, 16 за ОСОБА_1, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим у ОСОБА_2 сільській раді Золотоніського району Черкаської області 16 січня 2006 року, реєстр №26 після померлого 22 листопада 2017 року діда позивача ОСОБА_3.

Визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Черкаська область, Золотоніський район, село Хрущівка, вулиця Калашника, 18 за ОСОБА_1, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим у ОСОБА_2 сільській раді Золотоніського району Черкаської області 16 січня 2006 року, реєстр №26 після померлого 22 листопада 2017 року діда позивача ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В.