Дата документу 05.03.2019 Справа № 311/4489/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №311/4489/15-ц
Провадження №22-ц/807/922/19
Головуючий в 1-й інстанції Носик М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2018 року, ухвалене в м. Василівка у справі за позовом ОСОБА_5, в особі представника адвоката ОСОБА_6 до ОСОБА_7, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_8 Держземагенства у Василівському районі Запорізької області ГУ Держземагенства у Запорізькій області, Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області про усунення порушень прав землекористувача та поновлення меж землекористування,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_5 в особі представника адвоката ОСОБА_6, звернулася до ОСОБА_7 із позовом про усунення порушень прав землекористувача та поновлення меж землекористування, який було уточнено у липні 2016 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка, в особі представника, зазначала, що ОСОБА_5 має у власності житловий будинок, який згідно запису земельно-шнурової книги за №398, розташований на присадибній земельній ділянці площею 0,56 Га за адресою: вул. Чкалова 17 с. Мала Білозірка Василівського району Запорізької області. Сусідній житловий будинок №19 по вул. Чкалова в с. Мала Білозірка Василівського району Запорізької області належить ОСОБА_7, який розташований на земельній ділянці площею 0,6426 Га, яка на підставі рішення Малобілозірської сільради за №43 від 23 травня 2013 року належить ОСОБА_7 При приватизації земельної ділянки межі суміжних земельних ділянок встановлювались в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за актами погодження меж від 05 жовтня 2012 року по існуючій межі вздовж протоптаної стежки зі сторони ОСОБА_7 та по встановленій раніше огорожі за сінником і теплицею вздовж забудованої частини, тому там існував прохід для обслуговування господарських будівель. Восени 2013 року, ОСОБА_7 разом зі своїм сином ОСОБА_9 порушуючи принципи добросусідства, перенесли межу в сторону земельної ділянки ОСОБА_5, встановивши бетонні стовпи по всій довжині 113,75 метри засіяної частини земельної ділянки кадастровий номер 2320983 300:13:011:0141 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. В кінці березня 2014 року ОСОБА_7 разом зі своїм сином ОСОБА_9 порушуючи принципи добросусідства, знесли огорожу, яка належала ОСОБА_5 вздовж теплиці та сінника, встановивши там свою огорожу, позбавивши ОСОБА_5 проходу для обслуговування господарських будівель на довжині 16,43 метрів земельної ділянки кадастровий номер :13:011:0140, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку. В червні 2016 року інженером-землевпорядником проведено комплекс топографо-геодезичних робіт на земельних ділянках, розташованих за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозірка, вул. Чкалова, 17, належну ОСОБА_5, для визначення фактичних меж землекористування, відносно меж земельної ділянки розташованої за адресою с. Мала Білозірка, вул. Чкалова, 19, кад.№:13:011:0140 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, :13:011:0141 для ведення особистого селянського господарства, належну ОСОБА_7 Відповідно до інформації про заміри було встановлено, що фактична межа земельних ділянок, які належать ОСОБА_7 розташованих за адресою с. Мала Білозірка, вул. Чкалова, 19, мають відхилення від затвердженої технічної документації, координати яких передавалась по акту прийому передач, а саме кад. №:13:011:0140 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель зі сторони вулиці - точка поворотного пункту зміщена в сторону земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_5 на 1,58 метри, зі сторони сінника на 1,55 метри зі сторони огороду на 1,38 метри. Земельна ділянка кад.№:13:011:0141 для ведення особистого селянського господарства зі сторони забудованої частини зміщена в сторону земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_5 на 1,78 метри з протилежної сторони на 2,54 метри.

В звязку наведеним, позивач просила суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_5, розташованої за адресою вул. Чкалова 17, с. Мала Білозерка, Василівського району, Запорізької області шляхом відновлення межі із суміжними земельними ділянками, які були виділені за рішенням Малобілозерської сільради №43 від 23 травня 2013 року для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і для ведення особистого селянського господарства і належать на праві власності ОСОБА_7 та розташованих за адресою вул. Чкалова 19 с. Мала Білозерка, Василівського району, Запорізької області, зобовязавши ОСОБА_7 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку вздовж межі; стягнути понесені позивачкою судові витрати.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_8 Держземагенства у Василівському районі Запорізької області ГУ Держземагенства у Запорізькій області, Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, про усунення порушень прав землекористувача та поновлення меж землекористування, відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд за предметом позову порушення прав землекористувача звів спір тільки до зміни розміру земельних ділянок, хоча позивач просив захистити її права землекористувача шляхом відновлення стану (розміру) земельної ділянки на момент приватизації земельної ділянки відповідачем по справі ОСОБА_7М, у відповідності наявної технічної документації затвердженої рішенням сесії ОСОБА_10 сільради №43 від 23.05.2013 року. Судом першої інстанції не була надана належна оцінка технічним документам виготовленим інженером-землевпорядником ОСОБА_11, якою встановлено відхилення фактичної межі земельних ділянок, які належать ОСОБА_7 та тим обставинам, що комісією ОСОБА_12 сільради було встановлено факт переміщення межі земельної ділянки ОСОБА_7 в сторону земельної ділянки ОСОБА_5, що є порушенням прав землекористувача. Судом не надана оцінка розрахунку відстаней між фактичними поворотними точками та поворотними точками, які зазначені технічній документації земельних ділянок. За висновками експертизи та дослідженими документами, на думку апелянта підтверджений факт порушення прав користувача земельної ділянки ОСОБА_5, а саме що після затвердження технічної документації на свою земельну ділянку за рішенням сесіє ОСОБА_10 сільради №43 від 23.05.2013 року ОСОБА_7 восени 2013 року, а потім у березні 2014 року перенесла поворотні пункти (межові знаки), а відповідно і межу суміжних земельних ділянок в сторону земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_5

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 має у власності житловий будинок розташований за адресою: вул. Чкалова 17 с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області (т.1 а.с.7-10).

Згідно запису земельно-шнурової книги за №398, у ОСОБА_5 значиться земельна ділянка площею 1,20 га., в тому числі 0,56 га. присадибна ділянка по вул. Чкалова, 17 (т.1, а.с.12).

Документів, технічної документації, щодо розмірів земельної ділянки та її меж, підтверджень свого права користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку по вул. Чкалова 17 с. Мала Білозірка, позивачкою ОСОБА_5 суду не надано.

Відповідно до інформації Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області (т.1 а.с.12), в земельно-шнуровій книзі у ОСОБА_5 вказана земельна ділянка площею 1,20 га., в тому числі 0,56 га., присадибна ділянка по вул. Чкалова, 17. Не визначено, який розмір земельної ділянки для будівництва і обслуговування належного позивачці житлового будинку, який для ведення особистого селянського господарства. Не визначено межі земельної ділянки як площею 1,20 га., так і 0,56 га.

Сусідній житловий будинок №19 по вул. Чкалова в с. Мала Білозірка Василівського району Запорізької області належить ОСОБА_7, який розташований на земельній ділянці, яка на підставі рішення Малобілозірської сільради за №43 від 23 травня 2013 року належить ОСОБА_7

Відповідачка ОСОБА_7 надала суду правовстановлюючі документи, технічну документацію, що за адресою: вул. Чкалова 19 в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, має у власності земельну ділянку площею 0,2500 га., призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,3926 га., призначену для ведення особистого селянського господарства.

При приватизації земельної ділянки межі суміжних земельних ділянок встановлювались в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за актами погодження меж від 05 жовтня 2012 року.

Земельна ділянка по вул. Чкалова, 17 с. Мала Білозерка, Василівського району - неприватизована. У звязку з тим, що пакет документів був наданий ОСОБА_5 до сільради не у повному обсязі, рішення "Про надання згоди на виготовлення документації із землеустрою" Малобілозерська сільська рада Василівського району Запорізької області - не прийняла (т.1 а.с.24). Позивачка ОСОБА_5 не оскаржила бездіяльність органу місцевого самоврядування з приводу не вирішення питання про згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою.

Земельна ділянка по вул. Чкалова, 19 с. Мала Білозерка, Василівського району - приватизована. Рішенням Малобілозерської сільської ради, Василівського району. Запорізької області №43 від 23 травня 2013 року передані у власність ОСОБА_7 земельні ділянки по вул. Чкалова, 19 с. Мала Білозерка, Василівського району. Запорізької області: площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :13:01:0140 (ОСОБА_11 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-013 від 10.02.2013 року); площею 0,3926 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :13:01:0141 (ОСОБА_11 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-013 від 10.02.2013 року).

За клопотанням позивачки під час розгляду справи судом було призначено судову земельно-технічну експертизу, якою встановлено, що фактичні межі та координати земельних ділянок на місцевості - не відповідають межам та координатам поворотних точок, вказаним у технічній документації земельних ділянок: кадастровий номер :13:01:0140 загальною площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, та кадастровий номер :13:01:0141 загальною площею 0,3926 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вул. Чкалова, 19 с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, і на підставі рішення Малобілозерської сільради за №43 від 23 травня 2013 року належать ОСОБА_7 Встановити порушення меж землекористування суміжного землекористувача ОСОБА_5, за адресою: вул. Чкалова, 17 с. Мала Білозерка, Василівського району, Запорізької області зокрема зі сторони землевласника ОСОБА_5 - неможливо, у зв'язку з відсутністю технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки №17 по вул. Чкалова, с. Мала Білозерка, Василівського району, Запорізької області.

Таким чином, судом не встановлено, що відповідачка ОСОБА_7 порушує права землекористувача, позивачки ОСОБА_5

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Згідно із ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності та право на одержання у користування земельної ділянки підлягає оформленню у порядку, встановленому ЗК України, а саме: на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації.

На підтвердження свого права користування земельною ділянкою позивачка зазначених документів не надала.

Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно до ст.55 Закону України "Про землеустрій" встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Позивачкою не було замовлено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Що унеможливлює вирішення питання про межі належної ОСОБА_5 земельної ділянки у користуванні, та відповідно, вирішення судом позовних вимог щодо поновлення меж землекористування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовим експертом у даній справі не встановлено факту порушення відповідачем меж земельної ділянки, що знаходиться в користуванні позивача.

Іншого належного способу доказування, враховуючи необхідність у справах такої категорії спеціальних пізнань, як висновок судового експерта немає. Позивач не заявляла клопотань про проведення повторної чи додаткової експертизи, враховуючи також те, що вона отримувала належну правничу допомогу від адвоката як в суді першої так і апеляційної інстанції.

Інші докази у цій справі вказаний висновок не спростовують. Тому висновки суду за наявності вказаного висновку судового експерта є вірними.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 06 березня 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

ОСОБА_2

ОСОБА_3