Справа № 333/3879/18
Пр. № 2-о/333/3/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого-судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

заявниць ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника заявниць - адвоката Лаптинського І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Лаптинського Ігоря Геннадійовича про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Територіальна громада в особі Запорізької міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

25.07.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулася заявниця - ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Лаптинського І.Г. з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за певною адресою, заінтересовані особи: РА ЗМР по Комунарському району, ОСОБА_2

26.09.2018 року представник заінтересованої особи - РА ЗМР по Комунарському району надав відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що він у своїй діяльності керується Положенням про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському, Дніпровському, Заводському, Комунарському, Олександрівському, Хортицькому, Шевченківському району, яке затверджене Рішенням Запорізької міської ради від 30.08.2017 року за № 75. Для встановлення інформації щодо відумерлості спадщини, а саме нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 у заяві вказана заінтересована особа, а саме: РА ЗМР по Комунарському району, але відповідно до ст. 1277 ЦК України -це питання делеговано територіальній громаді, а отже РА ЗМР по Комунарському району є неналежною стороною по справі. Зазначив, що відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Крім того, вказує на те, що у матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дії. Згідно з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

З урахуванням позиції, викладеної РА ЗМР по Комунарському району у відзиві на позовну заяву, представником заявниці ОСОБА_1 - адвокатом Лаптинським І.Г. було уточнено заяву в порядку окремого провадження, та з урахуванням уточнень, просив в інтересах заявниць - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересована особа - Територіальна громада в особі Запорізької міської ради: встановити факт присутності (постійного проживання) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в місці відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, яким (місцем) є житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні заявниці ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник - адвокат Лаптинський І.Г., кожен окремо, уточнену заяву підтримали у повному обсязі та просили суд її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві.

Представник заінтересованої особи - Територіальна громада в особі Запорізької міської ради, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду 12.11.2018 року представник за довіреністю ОСОБА_6 надала заяву, відповідно до якої просить розглянути заяву та ухвалити законне та обґрунтоване рішення, відповідно до вимог діючого законодавства.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст правовідносин.

Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В. на підставі заяви ОСОБА_1 заведена спадкова справа № 61825609 після смерті батька заявниці - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, померлого у м. Запоріжжі ІНФОРМАЦІЯ_6, а також спадкова справа № 61825623 після смерті матері заявниці (колишньої дружини ОСОБА_5) - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої у м. Запоріжжі ІНФОРМАЦІЯ_7 що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.01.2018 року № 50470419, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.01.2018 року № 50470450, Свідоцтвом про смерть ОСОБА_5, листом нотаріуса від 17.08.2018 року № 209/01-16.

Станом на день смерті ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_6) він разом і дружиною (ОСОБА_4), а також двома своїми доньками, заявницями по справі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживав у належному йому будинку АДРЕСА_1, що підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9

Відповідно до показань заявниць ОСОБА_1 та ОСОБА_2, наданих ними під час судового засідання, після смерті їх батька ОСОБА_5, його дружина - матір заявниць, в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх доньок (спадкоємці за законом) в порядку, передбаченому ст. 435 Цивільного кодексу УРСР 1922 року (набув чинності з 01.02.1923 року) не отримувала у місцевого народного суді свідоцтва, що підтверджує їх права на спадщину. Проте, дружина померлого та їх спільні діти вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки були присутніми (проживали) в місці відкриття спадщини та на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявили належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини (ст. 435 Цивільного кодексу УРСР 1922 року).

06.01.1989 року ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_5 та мати заявниць) уклала шлюб з ОСОБА_11, у зв'язку із чим вона змінила прізвище з «ОСОБА_4 на ОСОБА_11.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_4 у м. Запоріжжі.

Таким чином, станом на день смерті ОСОБА_5 було три спадкоємця за законом, які прийняли спадщину у рівних частках.

Отже, для отримання у нотаріуса Каценельсон О.В. свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_6 після смерті ОСОБА_5, заявниці змушені були звернутися до суду із вимогою встановити факт їх присутності (проживання) в місці відкриття спадщини: у будинку АДРЕСА_1 не тільки зі спадкодавцем, але й з матір'ю (ОСОБА_4).

Відповідно до вимог пункту 3.22. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Однак, нотаріусом Каценельсон О.В. були зроблені чисельні запити до уповноважених органів щодо встановлення реєстрації місця проживання ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на які надійшли відповіді про відсутність цієї інформації.

Заявникам необхідно встановити факт присутності в місці відкриття спадщини (факт присутності заявників та їх мати) з метою отримання у нотаріуса Свідоцтва на право спадкування будинку АДРЕСА_1 у зв'язку із спадкуванням майна, зокрема, після смерті їхнього батька на підставі вимог пункту 429 Цивільного кодексу УРСР 1922 року (набув чинності з 01.02.1923 року), де визначено, що якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її.

Також встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем за адресою будинку, у якому проживають заявниці, необхідно для визначення нотаріусом місця відкриття спадщини, яким є останнє місце проживання спадкодавця.

До суду заявниці змушені звернутися також у зв'язку із тим, що вони не мають іншої можливості, зокрема, документально довести нотаріусу ці факти.

Суд вважає, що в ході судового розгляду справи доводи заявниць знайшли своє підтвердження виходячи із сукупності і взаємозв'язку наступних доказів.

Факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини у будинку АДРЕСА_1 в ході судового розгляду справи було підтверджено показами свідків, якими є:

- заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2;

- сусіді ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Крім того, цей факт підтверджується письмовими доказами, з яких це вбачається опосередковано, а саме:

1. Свідоцтво про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 28.11.1948 року. З цього свідоцтва з урахуванням інших наданих заявницями документів вбачається, що місцем одруження подружжя є м. Запоріжжя, а також вбачається, що станом на день смерті ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_6) він та ОСОБА_4 були однією сім'єю та могли спільно проживати разом зі своїми доньками у АДРЕСА_1.

2. Договір про право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою 26.07.1949 року. З цього договору вбачається, що ОСОБА_5 було надано право на будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_1

3. Акт техніка Сталінського Райкоммунгоспу від 03.03.1950 року. З цього акту вбачається, що станом на 03.03.1950 року будинок, який побудовано ОСОБА_5 на підставі Договору «Коммунгоспу» від 26.07.1949 року за адресою: АДРЕСА_1 фактично побудовано та він готовий до заселення.

4. Акт від 13.07.1954 року техніка Міжміського бюро технічної інвентаризації щодо обстеження належного ОСОБА_5 будинку за адресою: АДРЕСА_1. Цим актом, зокрема, зафіксовано, що будинок має задовільний технічний стан. Тобто, вбачається, що станом на 13.07.1954 року ОСОБА_5 проживав у цьому будинку.

5. Свідоцтво про смерть спадкодавця ОСОБА_5 від ІНФОРМАЦІЯ_6. З цього свідоцтва вбачається, що станом на 13.05.1955 року ОСОБА_5 проживав у м. Запоріжжі.

6. Домова книга на будинок АДРЕСА_1, яка заведена у 1958 році. У цій книзі є запис (датований 1956 роком) про реєстрацію ОСОБА_4 за адресою цього будинку. За відсутності у заявниць домової книги на цей будинок станом на 1955 рік, вбачається, що ОСОБА_4 могла постійно проживати зі спадкодавцем та своїми доньками (заявницями) за адресою цього будинку.

7. Паспорти громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 З даних документів вбачається, що станом на день подання цієї заяви вказані громадяни зареєстровані за адресою АДРЕСА_1. Тобто, з урахуванням інших, наведених вище документів, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 могли постійно проживати зі спадкодавцем та матір'ю ОСОБА_4 станом на день смерті спадкодавця.

Факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є доньками спадкодавця ОСОБА_5 підтверджується наступним.

Так, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 місце народження: ст. Білореченська, Краснодарського краю. Її батьком є ОСОБА_5, а матір'ю є ОСОБА_4. Прізвище заявниці при народженні - ОСОБА_4.

В подальшому 14.09.1974 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_16 було укладено шлюб, у зв'язку із чим остання змінила прізвище з «ОСОБА_4 на ОСОБА_16.

28.01.1981 року шлюб між ОСОБА_17 та ОСОБА_16 було розірвано. Внаслідок розірвання шлюбу заявниця залишила собі прізвище ОСОБА_16.

20.08.1982 року між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 було укладено шлюб, у зв'язку із чим заявниця змінила прізвище з ОСОБА_16 на ОСОБА_18.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є одна і та сама особа.

Наведені вище обставини підтверджуються Свідоцтвом про народження заявниці від 19.01.1955 року серії АЮ № 687960; листом Відділу РАЦС Великоолександрівського РУЮ Херсонської області від 21.01.2010 року № 42/08-76; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03.08.2018 року № 7;

Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 28.05.1981 року серії І-КГ № 311749; Свідоцтвом про укладення шлюбу від 20.08.1982 року серії НОМЕР_1.

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 місце народження: м. Запоріжжя. Її батьком є ОСОБА_5, а матір'ю є ОСОБА_4,

Прізвище заявниці при народженні - ОСОБА_4.

В подальшому між ОСОБА_2 та ОСОБА_19 було укладено шлюб, у зв'язку із чим остання змінила прізвище з «ОСОБА_4 на ОСОБА_19

Наведені вище обставини підтверджуються Свідоцтвом про народження ОСОБА_20; Свідоцтвом про укладення шлюбу; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 31.07.2018 року № 7.

Факт, що належному ОСОБА_5 житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 в подальшому було присвоєно адресу: АДРЕСА_1 підтверджується листом приватного нотаріуса Запорізького міськогонотаріального округу Каценельсон О.В., яким заведена спадкова справа, у своєму листі від17.08.2018 року № 209/01-16.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України, - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші (ніж ті, що наведені у ч. 2 ст. 315 ЦПК України) факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31,03.1993 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ,який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Всі ці умови, про які зазначив Пленум Верховного Суду України, заявницями дотримані.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі (пункт 9) від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» чітко зазначив: «Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом з і спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК».

Крім того, заявниці позбавлені можливості реалізовувати свої права на спадкування у позовному провадженні, оскільки у вказаному вище листі ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначено, що: «...у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК.

Більш того, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В., яким заведена спадкова справа, у своєму листі від 17.08.2018 року № 209/01-16 відмовив в подальшому оформленні спадщини з мотивів відсутності даних щодо постійного проживання заявників (їх присутності в місці відкриття спадщини) на час відкриття спадщини. Нотаріусом запропоновано звернутись до суду для встановлення цих фактів.

Таким чином, є всі правові підстави для звернення заявниць до суду з цією заявою в порядку окремого провадження.

Також суд зазначає, що ВССУ у своєму листі від 17.08.2018 року № 209/01-16 (пункт 1) зазначив: «...При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР......

Таким чином, вимога заявниць про встановлення факту їх присутності в місці відкриття спадщини повністю узгоджується з вимогами пункту 429 Цивільного кодексу УРСР 1922 року, який діяв на час відкриття спадщини.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника заявниць - адвоката Лаптинського І.Г., заінтересована особа: Територіальна громада в особі Запорізької міської ради про встановлення факту присутності (постійного проживання) в місці відкриття спадщини після смерті спадкодавця підлягає задоволенню.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 4, 5, 13, 259, 263-265, 293, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника заявниць - адвоката Лаптинського І.Г., заінтересована особа: Територіальна громада в особі Запорізької міської ради про встановлення факту присутності (постійного проживання) в місці відкриття спадщини після смерті спадкодавця - задовольнити повністю.

Встановити факт присутності (постійного проживання) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в місці відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, яким (місцем) є житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 01 лютого 2019 року.

Суддя: В.Б. Кулик