ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/1455/18

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/337/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_2,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмово провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

прізвище судді: Овчарик В.М.; місце ухвалення рішення: м.Ічня,

дата складання повного тексту рішення: 10 грудня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.03.2009 року у сумі 116143,92 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.03.2009 року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого станом на 30.09.2018 року виникла заборгованість до стягнення у сумі 116143,92 грн., з яких: 10099,01 грн. заборгованість за кредитом, 106044,91 грн. заборгованість за відсотками за період з 02.03.2009 року по 29.01.2018 року.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.03.2009 року в сумі 116 143 гривні 92 коп, з яких: 10 099,01 грн - заборгованість за кредитом, 106 044,91 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 02.03.2009 року по 29.01.2018 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1 762 гривні 00 коп судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просила скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не перевірив та не встановив виду банківської кратки, її номера та строку, а також на яких підставах були отримані кошти, вказані банком в розрахунку, та на яких умовах повинно було здійснюватись обслуговування її банківського рахунку. Скаржник наголошує на тому, що банк не мав права нараховувати відсотки за кредитом після закінчення строку дії картки, тому вимоги про стягнення заборгованості по відсотками за користування кредитом за період з 02.03.2009 року по 29.01.2018 року є необґрунтованими. При цьому, Умови та правила надання банківських послуг не містять її підпису.

У наданому відзиві представник АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши голову судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежним чином виконувала взяті на себе зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 116 143,92 грн, яка складається з 10 099,01 грн - заборгованості за кредитом, 106 044,91 грн - заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 02.03.2009 року по 29.01.2018 року, яку слід стягнути з відповідача.

З таким висновком суду першої інстанції не може повністю погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що 02.03.2009 року ОСОБА_2 підписала заяву, згідно якої остання, ознайомившись із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, виявила бажання оформити на своє ім'я кредитку «Універсальна» «30 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом у сумі 7000 грн. зі сплатою процентної ставки за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості на картку №4149 4373 2386 4486 (а.с.11).

У тексті вказаної заяви зазначено, що своїм підписом ОСОБА_2 підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування у ПриватБанку.

02.03.2009 року ОСОБА_2 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» «30 днів пільгового періоду» (а.с.12).

Як свідчить довідка АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 за договором про надання банківських послуг в цей же день було видано кредитну картку із строком дії до січня 2010 року з номером 4149 4373 2386 4486. В подальшому, двічі перевипускалась, а саме: 28.01.2010 року на картку за номером 4149 4374 0694 9543 із строком дії до жовтня 2013 року, та 26.08.2011 року на картку за номером 4149 6054 1073 0121 зі строком дії до вересня 2015 року.

Виписка по рахунку ОСОБА_2 за період з 02.03.2009 року по 30.09.2018 року підтверджує, що картка використовувалась як засіб здійснення платежів та зняття готівки за рахунок коштів позикодавця, часткове погашення кредиту.

Згідно з розрахунком заборгованості, доданим АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви, заборгованість до стягнення за кредитним договором №б/н від 02.03.2009 року, станом на 30.09.2018 року, становить 116143,92 грн., з яких: 10099,01 грн. заборгованість за кредитом, 106044,91 грн. заборгованість за відсотками за період з 02.03.2009 року по 29.01.2018 року.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

З наведеного вбачається, що у разі якщо умови договору приєднання порушують права особи, яка приєдналась до нього, то вона вправі поставити питання про його зміну або розірвання.

Разом з тим у справі відсутні докази про те, що ОСОБА_2 зверталася до банку з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, а тому вказані обставини свідчать про її згоду з усіма умовами цього договору.

Відповідач підписала заяву, в якій виявила бажання отримати кредитні кошти та підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування у ПриватБанку, а також умови кредитування.

При цьому, Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Суд також звертає увагу на те, що договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідно до пункту 6.5. Умов та правил надання банківських послуг, які були чинними під час укладення договору, клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Саме договір приєднання мав місце у справі, що розглядається: підписавши заяву та умови кредитування, відповідач ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, та своїм підписом підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування у ПриватБанку.

Отже, факт укладення кредитного договору з відповідачем шляхом отримання позичальником кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом, є доведеним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не перевірив та не встановив виду банківської кратки, її номера та строку, а також на яких підставах були отримані кошти, вказані банком в розрахунку, та на яких умовах повинно було здійснюватись обслуговування її банківського рахунку не приймаються до уваги зважаючи на вищевстановлені обставини.

Твердження скаржника про те, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови є складавою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови малися на увазі при підписанні заяви спростовуються матеріалами справи. Умови та правил надання банківських послуг у редакції, яка діяла на час підписання заяви з відповідачаем, була затверджена наказом №С-89 від 24.05.2005 року, та додана до позовної заяви (а.с.13-18,97).

Вирішуючи спір, апеляційний суд приходить до висновку, що внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором №б/н від 02.03.2009 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10099,01 грн. Відповідачем будь-яких доказів на спростування заборгованості з повернення тіла кредиту суду надано не було.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з розміром заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 02.03.2009 року по 29.01.2018 року у сумі 106044,91 грн., виходячи з наступного.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Вказане відповідає правовій позиції викладеній у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження №14-10 цс 18).

Згідно з розрахунком, наданим АТ КБ «ПриватБанк», який апеляційний суд визнає належним та допустим доказом, заборгованість за відсотками за кредитним договором №б/н від 02.03.2009 року за період з 02.03.2009 року по 30.09.2015 року (останній день строку дії кредитної картки) складає 8481,18 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Таким чином, апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» належить задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.03.2009 року у сумі 18580,19 грн., яка складається з: 10099,01 грн. заборгованості за кредитом, 8481,18 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 02.03.2009 року по 30.09.2015 року. У задоволенні решти позову необхідно відмовити.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції і частково задовольняє позов, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, понесених позивачем, пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 281,92 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

У звязку з частковим задоволенням апеляційної скарги, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 належить стягнути 2220,12 грн. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2018 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.03.2009 року в сумі 18580 (вісімнадцять тисяч пятсот вісімдесят) грн. 19 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) 281 (двісті вісімдесят одну) грн. 92 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) 2220 (дві тисячі двісті двадцять) грн. 12 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Голова судового засідання

Судді