Ухвала

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 161/17767/16-ц

провадження № 61-29469св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Луцька міська рада, Релігійна громада Преподобного Іова Почаївського Української Православної Церкви Київського Патріархату, державний реєстратор Малашко Вікторії Степанівна, відділ державної реєстрації Луцької районної державної адміністрації,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_3 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року в складі судді Кирилюк В. Ф. та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 21 липня 2017 року в складі колегії суддів: Карпук А. К., Бовчалюк З. А., Стрільчука В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Луцької міської ради, Релігійної громади Преподобного Іова Почаївського Української Православної Церкви Київського Патріархату, державного реєстратора Малашко В. С., відділу державної реєстрації Луцької районної державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень та скасування запису про реєстрацію.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 01 серпня 2012 року між нею та Луцькою міською радою укладений договір, відповідно до умов якого Луцька міська рада продала, а вона купила нерухоме майно площею 97,9 кв. м по АДРЕСА_1 . Земельна ділянка площею 0,1497 га на якій розташоване вказане приміщення, перебувала в користуванні попереднього власника - ЖЕК № 2 м. Луцька на підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 10 грудня 1997 року.

У квітні 2013 року вона звернулася до Луцької міської ради з проханням надати їй у користування земельну ділянку, на якій розміщено належне їй нерухоме майно, проте рішенням від 29 травня 2013 року № 41/50 їй було відмовлено в наданні земельної ділянки.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2013 року рішення міської ради від 29 травня 2013 року № 41/50 визнано протиправним та скасовано, проте рішення за поданою нею заявою про надання їй у користування земельної ділянки до цього часу не прийнято.

Натомість 26 листопада 2014 року Луцька міська рада прийняла рішення № 66/40 про надання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , яка захоплює частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на яку вона претендує.

У подальшому між нею та Луцькою міською радою укладена угода про примирення, відповідно до умов якої Луцька міська рада визнала право ОСОБА_1 на земельну ділянку, яка межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та яка перебувала у постійному користуванні ЖЕК № 2 м. Луцька згідно із державним актом серії НОМЕР_4 від 10 грудня 1997 року.

Для реалізації права ОСОБА_1 на земельну ділянку Луцька міська рада взяла на себе обов`язок розглянути на найближчій черговій сесії клопотання позивача про надання їй земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Виконання обов`язків може відбуватися лише після припинення права постійного користування земельною ділянкою, шляхом ухвалення ряду послідовних рішень органу місцевого самоврядування та вчинення дій самим позивачем. Загальний строк виконання відповідачем умов пунктів 2, 3 не повинен перевищувати 5 місяців із дня укладення угоди про примирення. За умови виконання угоди про примирення позивач не матиме жодних претензій та вимог щодо ОСОБА_2 .

На виконання вказаної угоди про примирення, за поданням постійної комісії міської ради 30 вересня 2015 року ухвалено рішення №78/114, згідно з яким скасовано державний акт від 10 грудня 1997 року серії НОМЕР_1. Проте, до цього час угода про примирення не виконана.

Натомість Луцька міська рада 27 квітня 2016 року ухвалила рішення №7/92 «Про надання Релігійній громаді Преподобного Іова Почаївського УПЦ КП дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування для будівництва та обслуговування церковно-притчевого будинку на вул. Грабовського ». Відповідно до вказаного рішення частину земельної ділянки надано так, що позивачу доведеться зносити належну їй будівлю.

28 вересня 2016 року Луцькою міською радою ухвалено рішення за №13/1 «Про надання Релігійній громаді Преподобного Іова Почаївського УПЦ КП в постійне користування земельної ділянки для будівництва та обслуговування церковно-притчевого будинку на АДРЕСА_2 .»

Посилаючись на порушення такими діями Луцької міської ради її права на земельну ділянку, на якій розміщене належне їй нерухоме майно, визнане постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2013 року, позивачка просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Луцької міської ради від 27 квітня 2016 року № 7/92 «Про надання Релігійній громаді Преподобного Іова Почаївського УПЦ КП дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування для будівництва та обслуговування церковно-притчевого будинку на вул . Грабовського »;

- визнати протиправним і скасувати рішення Луцької міської ради від 28 вересня 2016 року № 13/1 «Про надання Релігійній громаді Преподобного Іова Почаївського УПЦ КП в постійне користування земельної ділянки для будівництва та обслуговування церковно-притчевого будинку на АДРЕСА_2 »;

- скасувати запис про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі права власності на нерухоме майно, право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,0823 га, що знаходиться по АДРЕСА_2 зареєстроване за правокористувачем - Релігійною громадою Преподобного Іова Почаївського Української Православної церкви Київського патріархату.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що надання Релігійній громаді Преподобного Іова Почаївського Української Православної церкви Київського патріархату земельної ділянки в користування не порушує прав позивача, оскільки остання не позбавлена можливості звернутися до міської ради з заявою про надання вільної земельної ділянки для обслуговування належних їй нежитлових приміщень.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 21 липня 2017 року рішення суд першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що суд дійшов правильного висновку, що, земельна ділянка площею 0,1497 га по АДРЕСА_4 , яка була надана в постійне користування для будівництва та обслуговування виробничих приміщень ЖЕК № 2 м. Луцька на підставі рішення Луцької міської ради від 27 листопада 1997 року № 582, перебуває у комунальній власності і питання передачі земельної ділянки у власність або у користування є виключною компетенцією міської ради, а тому прийняття оскаржених рішень будь-яких прав і інтересів позивача не порушує.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу нарішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 21 липня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що суди не надали належної оцінки тому факту, що право позивача на спірну земельну ділянку встановлено постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2013 року та визнано Луцькою міської радою в угоді про примирення. Судами безпідставно не застосовано до виниклих між сторонами правовідносин положення статей 377, 415 ЦК України та статті 120 ЗК України.

У листопаді 2017 року Луцька міська рада подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в яких просила скаргу відхилити, рішення судів залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Справу розподілено судді-доповідачу.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, Релігійної громади Преподобного Іова Почаївського Української Православної Церкви Київського Патріархату, державного реєстратора Малашко Вікторії Степанівна, відділу державної реєстрації Луцької районної державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 , за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_3 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 21 липня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

А. І. Грушицький

І. М. Фаловська