Постанова

Іменем України

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 734/3395/16-ц

провадження № 61-20481св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - державне підприємство «Остерський військовий лісгосп»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу державного підприємства «Остерський військовий лісгосп» на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2016 року у складі судді Соловей В. В. та на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року у складі колегії суддів: Євстафіїва О. К., Бечка Є.М. Шарапової О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Остерський військовий лісгосп» (далі - ДП «Остерський військовий лісгосп»), у якому просив визнати незаконними накази відповідача від 11 жовтня 2016 року № 247 та від 12 жовтня 2016 року № 108-ОС про звільнення з роботи, поновити його на роботі на посаді старшого майстра виробництва, стягнути з відповідача на його користь 8 533,33 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 8 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що оскаржуваними наказами його звільнено з посади старшого майстра виробництва за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Наказ від 11 жовтня 2016 року № 247 про його звільнення, виданий відповідачем на підставі акту головного інженера підприємства від 19 вересня 2016 року, акту від цієї ж дати про відсутність його на робочому місці понад 3 години, наказу від 29 червня 2016 року № 166 про оголошення йому догани та протоколу засідання профкому підприємства від 03 жовтня 2016 року № 65 вважає незаконним.

19 вересня 2016 року він був відсутній на роботі з поважної причини у зв`язку зі зверненням до лікаря, а наказ про оголошення догани він оскаржує в судовому порядку. На засіданні профкому 03 жовтня 2016 року згоди на його звільнення профком не надавав.

Також вважає, що незаконним звільненням йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у його переживаннях внаслідок втрати заробітної плати та відпустки.

Позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано звільнення ОСОБА_1 на підставі наказів ДП «Остерський військовий лісгосп» від 11 жовтня 2016 року № 247 та від 12 жовтня 2016 року №108-ОС незаконним.

Накази від 11 жовтня 2016 року № 247 та від 12 жовтня 2016 року № 108-ОС, видані директором ДП «Остерський військовий лісгосп» смт. Десна Козелецького району Чернігівської області про звільнення з роботи ОСОБА_1 скасовано.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого майстра виробництва ДП «Остерський військовий лісгосп» смт. Десна Козелецького району Чернігівської області з 12 жовтня 2016 року.

Стягнуто з ДП «Остерський військовий лісгосп» смт. Десна Козелецького району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 7 803,74 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущено до негайного виконання.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач був відсутній на роботі 19 вересня 2016 року з поважних причин. Відповідач не довів систематичне невиконання позивачем трудових обов`язків без поважних причин. Крім того, звільнення позивача відбулося з порушенням частини третьої статті 252 КЗпП України, без згоди первинної профспілкової організації. Належних та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, позивач суду не надав.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2016 року змінено.

Виключено з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на порушення ДП «Остерський військовий лісгосп» частини третьої статті 252 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 з роботи та посилання на незаконність його звільнення у зв`язку з відсутністю згоди профспілкового комітету.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 7 644,48 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позивач був відсутній на роботі 19 вересня 2016 року з поважних причин.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з таким вирішенням спору, ДП«Остерський військовий лісгосп» звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суди не дослідили всі наявні докази у справі та не надали їм належної правової оцінки, не взяли до уваги доводи ДП «Остерський військовий лісгосп» та не навели у своїх рішеннях підстав для їх спростування.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу ДП «Остерський військовий лісгосп», у якому просив залишити без задоволення касаційну скаргу та без змін оскаржувані судові рішення, які ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Остерський військовий лісгосп» про визнання незаконними наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул, відшкодування моральної шкоди та витребувано з Козелецького районного суду Чернігівської області зазначену справу.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу № 2-8318/10/02 передано до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду на підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що з 01 квітня 2015 року ОСОБА_1 працював на посаді старшого майстра виробництва ДП «Остерський військовий лісгосп».

Наказом ДП «Остерський військовий лісгосп» від 29 червня 2016 року № 166 ОСОБА_1 оголошено догану, яку визнано незаконною рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Остерський військовий лісгосп» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності (справа № 734/2502/16-ц).

Згідно з доповідною запискою головного інженера підприємства і актом, що складено ним, інженером з нормування та диспетчером, 19 вересня 2016 року позивач був відсутній на роботі без поважних причин з 11 год. 30 хв. до 16 год. 05 хв.

Згідно з довідкою Остерської районної лікарні від 10 березня 2017 року № 46 позивач 19 вересня 2016 року перебував на огляді у лікаря та був направлений ним на здачу аналізів і флюорографічне обстеження, яке могло зайняти тривалий час.

Згідно з копією табеля обліку робочого часу за вересень 2016 року, затвердженого директором ДП «Остерський військовий лісгосп», 19 вересня 2016 року ОСОБА_1 відпрацював неповну кількість встановлених колективним договором робочих годин внаслідок «неоплачуваної тимчасової непрацездатності у випадках, передбачених законодавством».

На дату звільнення позивач був членом первинної профспілкової організації ДП «Остерський військовий лісгосп».

21 вересня 2016 року директор ДП «Остерський військовий лісгосп» звернувся з поданням до голови вказаної профспілки, у якому просив профком відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України прийняти вмотивоване рішення щодо надання згоди на звільнення позивача за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором. За наслідками його розгляду профком рішення не прийняв.

Наказом ДП «Остерський військовий лісгосп» від 20 вересня 2016 року № 231 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП Україниза систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором.

Наказом ДП «Остерський військовий лісгосп» від 11 жовтня 2016 року № 247 ОСОБА_2 з 12 жовтня 2016 року звільнено на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.

Наказом ДП «Остерський військовий лісгосп» від 12 жовтня 2016 року № 108-ОС позивача звільнено з 12 жовтня 2016 року на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором, з виплатою компенсації за невикористану відпустку. У цьому наказі зазначено, що його видано на підставі наказу від 11 жовтня 2016 року № 247.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Предметом касаційного оскарження є рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Позивач звільнений з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Підставою видання наказів про звільнення ОСОБА_1 стало оголошення йому догани наказом від 29 червня 2016 року №166, акти про відсутність 19 вересня 2016 року на роботі без поважних причин та порушення трудової дисципліни.

Оголошену догану визнано незаконною рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2017 року у справі № 734/2502/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ДП «Остерський військовий лісгосп» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Також суди встановили, що 19 вересня 2016 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі з поважних причин. Факти порушення трудової дисципліни 19 і 20 вересня 2016 року та систематичне невиконання трудових обов`язків суд визнав недоведеними.

У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік (стаття 235 КЗпП України).

За таких обставин, та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що звільнення ОСОБА_1 з роботи є незаконним, а тому позивач підлягає поновленню на роботі з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд безпідставно визнав поважними причини відсутності ОСОБА_1 на роботі 19 вересня 2016 року, оскільки він залишив робоче місце, не попередивши про це.

Разом із тим, вони не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх спростували.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2016 року у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства «Остерський військовий лісгосп» залишити без задоволення.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2016 року у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук