Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 761/33285/16-ц

провадження № 61-26009св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,

Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Незалежна інформаційна компанія «Голос Київщини»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року у складі судді Юзькової О. Л. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 червня 2017 року у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Ратнікової В. М., Невідомої Т. О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна інформаційна компанія «Голос Київщини» (далі - ТОВ «НІК «Голос Київщини») про спростування недостовірної інформації.

Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «НІК «Голос Київщини» є засновником друкованого засобу масової інформації - Газета «Громадський ревізор» де була розповсюджена інформація відносно ОСОБА_1 , яка має негативний характер, є недостовірною і підлягає спростуванню.

Просив визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь та ділову репутацію ОСОБА_1 , відомості поширені ТОВ «НІК «Голос Київщини», а саме: на засіданні Броварської міської ради 15 березня 2016 року під час виконання державного гімну народний депутат від БПП ОСОБА_1 влаштував бійку. Опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_7 в мережі інтернет на сайті газети «громадський ревізор» у статті «ІНФОРМАЦІЯ_4»; В декларації ОСОБА_1 за 2014 рік відсутня інформація про належне йому майно розташоване в Російській Федерації; вітчим ОСОБА_1 , громадянин ОСОБА_3 , отримав у власність земельну ділянку площею понад 40 га в той час, коли ОСОБА_1 обіймав посаду народного депутата України; ОСОБА_1 пов'язаний зі своїм вітчимом ОСОБА_3 фінансовими офшорними схемами. Опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_8 року в газеті «Громадський ревізор» черговому випуску № НОМЕР_1 в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1 » та в мережі інтернет на сайті газети «Громадський ревізор»; ОСОБА_1 вхопив за грудки депутата від БПП ОСОБА_2 і тягав в залі засідань Броварської міської ради. Опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_5 в газеті «Громадський ревізор» в черговому випуску № НОМЕР_2 в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» та в мережі інтернет на сайті газети «Громадський ревізор»; ОСОБА_1 отримав «бронзу» у рейтингу безвідповідальних депутатів; ОСОБА_1 має лише одну виконану обіцянку з дванадцяти тез передвиборчої програми; за час перебування на посаді народного депутата України не зареєстрував у Верховній Раді жодного законопроекту. Опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_6 в газеті «Громадський ревізор» в черговому випуску № НОМЕР_3 в статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» та в мережі інтернет на сайті газети «Громадський ревізор»; зобов`язати ТОВ «НІК «Голос Київщини» не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили забезпечити перше опублікування спростування недостовірної інформації та наступні три опублікування з інтервалом 7 днів між публікаціями, шляхом оприлюднення в друкованому номері газети «Громадський ревізор» з таким же тиражем й тим самим шрифтом, що й спростовувана інформація, оголошення про спростування такої недостовірної інформації; зобов`язати ТОВ «НІК «Голос Київщини» забезпечити належне розповсюдження газет, які містять оголошення про спростування недостовірної інформації та зобов`язати ТОВ «НІК «Голос Київщини» не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили забезпечити перше опублікування спростування недостовірної інформації та наступні чотири опублікування з інтервалом 7 днів між публікаціями, шляхом оприлюднення в мережі інтернет на сайті газети «Громадський ревізор» оголошення про спростування недостовірної інформації; зобов`язати ТОВ «НІК «Голос Київщини» забезпечити відкритий доступ до електронного оголошення про спростування недостовірної інформації на сайті газети «Громадський ревізор» протягом часу, не меншої тривалості, ніж перебували у відкритому доступі статті з недостовірною інформацією; зобов`язати ТОВ «НІК «Голос Київщини» забезпечити не пізніше семи календарних днів починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили, припинити порушення немайнових прав позивача шляхом вилучення з сайту газети « Громадський ревізор» статей де викладена недостовірна інформація.

Вказував, що зазначена інформація є недостовірною, такою що порушує гідність та немайнові права ОСОБА_1 Негативний зміст статей випливає з їх змісту, місить завуальовані звинувачення в збагаченні, внесення неправдивих відомостей у декларацію. Події та факти викривлені автором і створюють негативне враження про позивача, також використовуються образливі оціночні судження, що є неприпустимим.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено; рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року залишено без змін.

Рішення судів мотивовані тим, що інформація, яку позивач просить спростувати викладена як перебільшення і судження журналістів, їх поглядів, як критична оцінка певних фактів і подій, що відповідає викладеним в статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод постулатам та є допустимою для журналіста в тому числі і в аспекті того, що ОСОБА_1 є публічною особою, а отже такою особою до якої прикуті погляди громадськості.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заперечення (відзив) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17 травня 2018 року справу № 761/33285/16-ц та матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що ТОВ «НІК «Голос Київщини» є засновником друкованого засобу масової інформації «Громадській ревізор» (газета), електронна версія в мережі Інтернет на сторінці www. revisor. org.ua.

У газеті «Громадській ревізор» та електронній версії в мережі Інтернет розповсюджено інформацію, яка оспорюється позивачем, а саме:

- на засіданні Броварської міської ради 15 березня 2016 року, під час виконання державного гімну народний депутат від БПП ОСОБА_1 влаштував бійку. Опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_7 в мережі Інтернет на сайті газети «Громадський ревізор» у статті «ІНФОРМАЦІЯ_4»;

- ОСОБА_1 вхопив за грудки депутата від БПП ОСОБА_2 і тягав в залі засідань Броварської міської ради. Опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_5 в газеті «Громадський ревізор» випуск НОМЕР_2 в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» та в мережі Інтернет на сайті газети «Громадський ревізор»;

- в декларації ОСОБА_1 за 2014 рік відсутня інформація про належне йому нерухоме майно розташоване в Російській Федерації. Вітчим ОСОБА_1 , громадянин ОСОБА_3 , отримав у власність земельну ділянку площею понад 40 га в той час, коли ОСОБА_1 обіймав посаду народного депутата України. ОСОБА_1 пов`язаний зі своїм вітчимом ОСОБА_3 фінансовими офшорними схемами. Опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_8 року в газеті «Громадський ревізор» випуск НОМЕР_1 в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1 » та в мережі Інтернет на сайті газети «Громадський ревізор»;

- ОСОБА_1 отримав «бронзу» у рейтингу безвідповідальних депутатів. ОСОБА_1 має лише одну виконану обіцянку з дванадцяти тез передвиборчої програми. За час перебування на посаді народного депутата України не зареєстрував у Верховній Раді жодного законопроекту. Опубліковано ІНФОРМАЦІЯ_6 в газеті «Громадський ревізор» випуск НОМЕР_3 в статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» та в мережі Інтернет на сайті газети «Громадський ревізор».

Установлено та підтверджується відеозаписом засідання Броварської міської ради, копія якого долучена до матеріалів справи, що позивач вчинив дії, які можливо розцінити як фізичний вплив на іншу особу. Цих обставин представник позивача не заперечував в суді першої інстанції і в апеляційній скарзі, зазначаючи, що бійку позивач не влаштовував, а з метою випровадження людини із зали засідань Броварської міської ради підштовхнув її в спину.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 277 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтею 32 Конституції України, статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації, у т. ч. особою, якою поширено таку інформацію.

Поряд з цим, за змістом вказаних норм, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Повідомлення новин, засноване на інтерв`ю або відтворенні висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль «сторожового пса суспільства» (рішення у справі «The Observer and The Guardian v. the United Kingdom» від 26 листопада 1991 року). У таких справах слід розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту, і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у розповсюдженні висловлювань інших осіб буде суттєво заважати пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатись, якщо для іншого немає винятково вагомих причин (пункт 46 рішення у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» заява від 15 липня 2010 року № 16695/04, остаточне 15 жовтня 2010 року).

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

У статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про статус народного депутата України» у своїй діяльності народний депутат повинен дотримуватися загальновизнаних норм моралі; завжди зберігати власну гідність, поважати честь і гідність інших народних депутатів, службових та посадових осіб і громадян; утримуватись від дій, заяв та вчинків, що компрометують його самого, виборців, Верховну Раду України, державу.

У касаційній скарзі позивач посилається на те, що суди належним чином не дослідили обставини справи та помилково застосували до спірних правовідносин практику ЄСПЛ, яка допускає відносно публічних осіб перебільшення з боку журналістів, однак стосовно нього журналістом допущено викривлення змісту інформації, що унеможливлює застосування такої практики.

Установлено, що позивач є публічною особою, тому відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою, отже суди дійшли обгрунтованих висновків про те, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо спростування вищевказаної інформації, яка хоча і містить певне перебільшення, проте базується на обставинах вчинення певних дій самим позивачем.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов