Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1708/18
Провадження № 2/321/102/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2019 року

Михайлівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Машкіної Н.В.,

за участю секретаря - Бородіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Михайліського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

05 лютого 2011 року померла його баба ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка кадастровий номер :02:007:0006, площею 4,9500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала спадкодавиці згідно Державного акту на право приватної власності на землю 1-ЗП №058513, виданого 01 лютого 2000 року, на підставі рішення виконкому ОСОБА_2 селищної ради №9 від 30 січня 2001 року.

Спадкоємцем ОСОБА_3 за законом першої черги мав бути її син батько позивача ОСОБА_4, але він помер 27.03.1994 року. При цьому, бабуся склала заповіт, посвідчений секретарем Пришибської селищної ради 20.08.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 441, яким зазначену земельну ділянку вона заповіла позивачу.

З метою реалізації спадкових прав він звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою, внаслідок чого була заведена Спадкова справа № 40/2013 рік. Крім нього інших осіб, які б мали право на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування, немає.

Готуючи документи для оформлення спадкових прав, він встановив відсутність оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю.

Проте, у видачі Свідоцтва про право власності в порядку спадкування на обєкт нерухомості, що входить до складу спадщини, а саме: земельну ділянку, нотаріусом йому було відмовлено Постановою від 13 червня 2018 року № 69/02-31 у звязку з відсутністю оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №206.

Таким чином відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно (земельну ділянку) та неможливість його відновлення через непередбаченість законодавством, унеможливлюють реалізацію його права власності на спадкове майно шляхом отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, в звязку з чим він просить суд встановити, що померла 05 лютого 2011 року ОСОБА_3 є матірю його батька ОСОБА_4, який помер 27 березня 1994 року, та є його рідною бабою з боку батька, визнати за ним право власності на нерухоме майно: земельну ділянку кадастровий номер :02:007:0006, площею 4,9500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала спадкодавиці згідно Державного акту на право приватної власності на землю 1-ЗП №058513, виданого 01 лютого 2000 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №206.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не зявились, але надали на адресу суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть серії №250726 виданого повторно 04 січня 2013 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_3 померла 05 лютого 2011 року. (а.с.11).

ОСОБА_5 свідоцтва про смерть серії №067677 виданого 05 квітня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м.Запоріжжя, ОСОБА_4 помер 27 березня 1994 року (а.с.12).

ОСОБА_5 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :02:007:0006, площею 4,9500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала ОСОБА_3. (а.с.8-10).

ОСОБА_5 копії свідоцтва про народження серії 11-ЖС № 411997 від 03.09.1981 року, виданого Ленінським відділом ЗАГС м.Запоріжжя, ОСОБА_1 народився 11 липня 1981 року, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_6. (а.с.13).

ОСОБА_5 копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії 1-ЖС № 203546 виданого повторно 28 листопада 2017 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 04 грудня 1989 року зареєстрували шлюб, запис № 93 (а.с.14).

ОСОБА_5 повідомлення №251/09-02 від 28.12.2018 року, що надійшла з ОСОБА_2 селищної ради Михайлівського району Запорізької області, встановлено, що на території ОСОБА_2 селищної ради Михайлівського району Запорізької області, в селі Словянка проживала ОСОБА_3, яка померла 05 лютого 2011 року та була матірю ОСОБА_4, який помер 27 березня 1994 року (а.с.18).

ОСОБА_5 заповіту посвідченого ОСОБА_2 селищною радою Михайлівського району Запорізької області 12.08.2004 року за р.№441, ОСОБА_3 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,95 га, що розташована на території ОСОБА_2 селищної ради Михайлівського району Запорізької області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії I-ЗП № 058513, виданного ОСОБА_2 селищною радою 01 лютого 2001 року заповідає ОСОБА_1.

З заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_1 ОСОБА_7 про реєстрацію в Спадковому реєстрації внесено спадкову справу №40/2013 року після померлої ОСОБА_3 Інших спадкоємців немає (а.с.15).

Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори від 26 вересня 2018 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 05 лютого 2011 року ОСОБА_3, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку з тим, що спадкоємцем правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 4,95 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, ОСОБА_2 селищна рада, не був наданий.

ОСОБА_7 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Крім того, ст. 1266 ч.1 ЦК України визначено право позивача на спадкування за законом за правом представлення щодо обсягу спадщини, який не спадкується за заповітом, у звязку з чим факт родинних відносин зі спадкодавцем має для нього юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_3, яка померла 05.02.2011 року, оскільки є сином її сина ОСОБА_4, який помер 27 березня 1994 року. При цьому, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті його баби ОСОБА_3, яка померла 05 лютого 2011 року, а саме: земельної ділянки кадастровий номер :02:007:0006, площею 4,9500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала спадкодавиці згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЗП №058513, виданого 01 лютого 2000 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №206.

Позивач прийняв спадщину, оскільки звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори. Проте, постановою державного нотаріуса від 26 вересня 2018 року, № 672/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_3, яка померла 05 лютого 2011 року у звязку з ненаданням спадкоємцем правовстановлюючих документів на земельну ділянку, кадастровий номер :02:007:0006, площею 4,9500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала спадкодавиці згідно Державного акту на право приватної власності на землю 1-ЗП №058513, виданого 01 лютого 2000 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №206.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст.2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_2 селищної ради Михайліського району Запорізької області, місце розташування: 72013, Запорізька область, Михайлівський район, смт.Пришиб, вул.Центральна, 75 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити, що померла 05 лютого 2011 року ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_4, який помер 27 березня 1994 року, та є рідною бабою ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на нерухоме майно:

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0006, площею 4,9500 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом, посвідченого ОСОБА_2 селищною радою Михайлівського району Запорізької області 12.08.2004 року за р.№441 після смерті ОСОБА_3, яка померла 05 лютого 2011 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8