КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/23990/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11428/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2019 року, постановлене під головуванням судді Хоменко В.С., по справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної майнової шкоди, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції майнову шкоду у розмірі 52 316,89 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

В обґрунтування вимог зазначав, що 18 серпня 2017 року о 05 год. 45 хв. на вул. Ямській, 52 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - службового автомобіля Департаменту патрульної поліції марки «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням інспектора №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1., внаслідок чого службовий автомобіль зазнав пошкоджень. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді.

Згідно висновку експертного дослідження Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 11 січня 2018 року №19/13-1/132-ЕД/17 вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспорту «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_2 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18 серпня 2017 року, складає 52 316,89 грн., відшкодування якого просив покласти на відповідача (а.с. 2-8).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, тому просив відмовити у задоволенні позовної заяви та застосувати річний строк позовної давності до заявлених вимог (а.с. 50-55).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2019 року у задоволенні позову Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної майнової шкоди відмовлено (а.с. 70-74).

Не погодившись з рішенням районного суду, 16 липня 2019 року представник Департаменту патрульної поліції - Корецька Т.О. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим (а.с. 77-91).

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що дія п. 23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 року №114 не поширюється на відповідача, оскільки останній проходив службу в поліції на посаді інспектора №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції. Вказувала, що правове забезпечення застосування заходів майнової відповідальності здійснює ЦК України, а тому суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2019 року по справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної майнової шкоди розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а доводи позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача майнової шкоди у повному обсязі є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено, що відповідач пошкодив майно умисно, вчинив дорожньо-транспортну пригоду в стані сп`яніння або скоїв діяння, яке має ознаки злочину.

Колегія суддів не погодилась з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є заяв дання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, 18 серпня 2017 року о 05 год. 45 хв. на вул. Ямській, 52 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - службового автомобіля Департаменту патрульної поліції марки «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням інспектора №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1. під час виконання останнім службових обов`язків офіцера поліції.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 12).

Згідно висновку експертного дослідження Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 11 січня 2018 року №19/13-1/132-ЕД/17 вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспорту «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_2 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18 серпня 2017 року, складає 52 316,89 грн. (а.с. 13-38).

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_2 , 2014 року випуску, є Департамент патрульної поліції (а.с. 11).

Згідно з пунктами 1 та 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Дія цього Положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Позивач стверджує, що відповідач, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, та будучи матеріально відповідальною особою, завдав шкоди державі в особі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України шляхом пошкодження майна в період здійснення ним установлених повноважень, пов`язаних з виконанням завдань і функцій державного органу.

Таким чином, спірні правовідносини виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів ст. 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

З огляду на вищезазначені вимоги закону, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби.

Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 734,3102/16-ц та постанові від 5 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в якій зазначено про відступ від раніше висловленої правової позиції у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 3 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17 в аналогічних спорах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ст. 255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 377 ЦПК України визначено, що порушення правил юрисдикції загальних судів є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, незалежно від доводів апеляційної скарги.

Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням правил юрисдикції загальних судів, а тому відповідно до вимог названих вище норм процесуального закону підлягає скасуванню апеляційним судом із закриттям провадження в даній цивільній справі, а розгляд даної справи, за правилами КАС України, віднесено до адміністративного суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 368, 374, 377, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2019 року скасувати.

Закрити провадження у цивільній справіза позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної майнової шкоди.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова