Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 554/11979/15-ц

провадження № 61-20007св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави

від 23 лютого 2017 року у складі судді Чуванової А. М. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року у складі колегії суддів: Дряниці Ю. В., Бондаревської С. М., Пилипчук Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації

ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 02 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «ВіЕйБі Банк» (далі - ВАТ «ВіЕйБі Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір з відповідними додатками, згідно умов якого останньому надано кредит в сумі 14 710 доларів США на придбання автотранспортного засобу SHEVROLET AVEO на строк до 01 вересня 2015 року з оплатою 17,5 % річних за користування кредитними коштами.

02 вересня 2008 року для забезпечення зобов'язання по зазначеному договору між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_4 поручився солідарно відповідати перед ВАТ «ВіЕйБі Банк» за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за укладеним кредитом у повному обсязі.

Оскільки ОСОБА_3 свої зобов'язання відповідно до умов укладеного кредитного договору не виконував, утворилась заборгованість у розмірі 115 625, 82 грн, яка складається з: заборгованості за тілом та відсотками по кредиту - 4 584,81 доларів США, що еквівалентно по курсу Національного банку України 98 232, 78 грн, заборгованість за комісіями - 17 393,04 грн, кредит - 3 849,39 доларів США, відсотки за кредитом - 735,42 доларів США, штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 17 393,04 грн.

Враховуючи викладене, ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації

ПАТ «ВіЕйБі Банк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь 115 625,82 грн заборгованості за кредитним договором від 02 вересня 2008 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2017 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором від 02 вересня 2008 року в розмірі 111 746,20 грн. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав внаслідок чого станом на 28 серпня 2015 року утворилась заборгованість перед банком, яка підлягає стягненню. З огляду на відсутність доказів того, що поручитель надавав свою згоду на збільшення відсоткової ставки

з 17 % до 17,5 % річних, то порука ОСОБА_4 є припиненою в силу частини першої статті 559 ЦК України. Крім того, договором поруки

від 02 вересня 2008 року, укладеним між ВАТ «ВіЕйБі Банк», боржником та ОСОБА_4, не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Останній платіж в сумі 1,52 доларів США було здійснено позичальником

02 серпня 2014 року, тоді як графіком погашення кредиту встановлено, що 01 серпня 2014 року позичальник мав сплатити 210,99 доларів США. Отже, з 02 серпня 2014 року у ПАТ «ВіЕйБі Банк» виникло право на дострокове погашення кредиту, однак з позовом банк звернувся до суду 28 серпня

2015 року. Таким чином, суд дійшов висновку, про відмову позивачу у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_4, оскільки порука припинилася, тому вимоги банка в цій частині визнав безпідставними.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що районним судом вірно встановлено, що боржник порушив графік погашення боргу 01 серпня 2014 року, отже у банка виникло право на вимогу про дострокове погашення богу з 02 серпня 2014 року. З позовом до боржника і поручителя банк звернувся до суду лише 28 серпня 2015 року. Виходячи з аналізу положень частини четвертої статті 559 ЦК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором мало бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами).

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у липні 2017 року, ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Судові рішення судів попередніх інстанцій в частині вирішення позовних вимог, пред'явлених до ОСОБА_3, не оскаржуються, тому у цій частині судові рішення касаційним судом не переглядаються (стаття 400 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 20 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 05 грудня 2018 року справу за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до частини другої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Строк у таких випадках має визначатись не інакше, як за правилами частини першої статті 252 ЦК України (відповідно до правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 21 січня 2014 року у справі 6-190цс14, від 21 травня

2012 року у справі № 6-48цс11).

Відзив відповідачів на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 02 вересня 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_3 було надано кредит в сумі 14 710 доларів США на придбання автотранспортного засобу SHEVROLET AVEO на строк до 01 вересня 2015 року зі сплатою 17 % річних за користування кредитом (а. с. 6-13).

Згідно умов вказаного договору банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті, а позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 01 вересня 2015 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 17 % річних.

02 вересня 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_4 поручився солідарно відповідати перед ВАТ «ВіЕйБі Банк» за виконання ОСОБА_3 зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором від 02 вересня 2008 року (а. с. 17-18).

Згідно умов вказаного договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до розрахунку заборгованості, останній платіж в сумі

1,52 доларів США було здійснено позичальником 02 серпня 2014 року, тоді як графіком погашення кредиту встановлено, що 01 серпня 2014 року позичальник мав сплатити 210,99 доларів США (а. с. 3-5, 14-15).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі

№ 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

У справі, що переглядається, поряд з установленням строку дії договору кредиту сторони визначили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів) у вигляді платежів до дати, встановленої у графіку, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Враховуючи наведене, строк пред'явлення вимоги до поручителя обраховується окремо за кожним щомісячним платежем, а відтак стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 має відбуватись у межах шестимісячного строку з моменту настання строку погашення чергового платежу відповідної частини основного зобов'язання.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що останній платіж за кредитним договором позичальником було сплачено 02 серпня 2014 року, а із позовом про стягнення заборгованості банк звернувся до суду у вересні

2015 року, тобто порука є такою що припинилась в частині щомісячних платежів, строк внесення яких настав за шість місяців до подачі цього позову.

Враховуючи те, що порука ОСОБА_4 припинилася в частині внесення щомісячних платежів, строк сплати яких настав до 01 серпня 2014 року, а в іншій частині вимог порука не припинилася, тому для правильного вирішення спору про стягнення заборгованості по суті необхідним є дослідження розрахунку заборгованості в межах визначеного судом строку дії поруки.

Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості досліджувати докази, з'ясовувати обставини справи, необхідні для прийняття рішення, перешкоджає ухваленню нового судового рішення, а тому справа підлягає передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 411 ЦПК України.

Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та постановлена з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року в частині вирішення позову публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський АкціонернийБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_4 скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк