Справа № 344/7511/17
Провадження № 2/344/618/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

27 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 27 151,42 грн. за договором позики (розпискою) від 15.12.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики(розпискою) від 15.12.2015 року в розмірі 15 000,00 грн, 3 300,61 грн.- відсотків за користування позикою за період з 02.02.2016 року по 13.06.2017 року, 613,96 грн. - 3% річних, 2 520,00 грн. - інфляційних втрат, а всього 21 434,57 грн., мотивуючи тим, що згідно договору позики(розписки) від 15.12.2015 року відповідач позичив в позивача грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн. строком до 01.02.2016 року. Свої зобов"язання згідно договору позики відповідач не виконує, а тому позивач просить стягнути суму заборгованості, проценти за користування позикою, 3% річних від суми боргу та індекс інфляції.

16.04.2018 року позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на його користь 15 000,00 грн. заборгованості за договором позики(розпискою) від 15.12.2015 року, 5 074,73 грн.- відсотків за користування позикою за період з 02.02.2016 року по 17.04.2018 року, 993,68 грн. - 3% річних, 4 650,00 грн. - інфляційних втрат, а всього 25 718,41 грн. (а.с.31).

02.10.2018 року позивач повторно подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на його користь 15 000,00 грн. заборгованості за договором позики(розпискою) від 15.12.2015 року, 6 270,62 грн.- відсотків за користування позикою за період з 02.02.2016 року по 02.10.2018 року, 1 200,80 грн. - 3% річних, 4 680,00 грн. - інфляційних втрат, а всього 27 151,42 грн. (а.с.47).

Позивач в судове засідання не з"явився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві та заявах про збільшення розміру позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи(а.с. 68).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.67). В судові засідання призначені на 18.10.2017 року, 06.11.2017 року, 02.10.2018 року, 04.02.2019 року відповідач не з"явився, попередньо подав до суду заяви про перенесення судових засідань (а.с.14, 40, 41, 46, 63).

З урахуванням думки позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики(розписки), внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики(розпискою) з ОСОБА_2

Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що 15.12.2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики(розписку), відповідно до якої відповідач отримав у позивача грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн. строком до 01.02.2016 року (а.с. 15).

Відповідач свої боргові зобов"язання згідно договору позики грошей не виконав, суму боргу по даний час не повернув. Зазначена обставина нічим не спростована.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - розписки позичальника.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року Справа №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18 виклала позицію, відповідно до якої вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, позивач мав право на отримання відсотків на рівні облікової ставки Національного банку України протягом дії договору позики (розписки) з 15.12.2015 року до 01.02.2016 року, а не після закінчення строку його дії, тобто з 02.02.2016 року по 02.10.2018 року, як він про це просить у наданому розрахунку (а.с.48).

На підставі вищенаведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача 6 270,62 грн. відсотків визначених на рівні облікової ставки Національного банку України до задоволення не підлягає.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України).

Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за вказаним вище договором позики (розпискою) від 15.12.2015 року не виконав та суму боргу не повернув.

Так, суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив прострочення виконання взятих на себе зобов'язань перед позивачем, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 02.02.2016 року по 02.10.2018 року в порядку ст. 625 ЦК України, що становить 1 200,80 грн., згідно наступного розрахунку: 15 000,00 грн. (сума заборгованості) * 3% : 365 днів (днів у році) * 974 дні (кількість днів прострочення).

Що стосується позовної вимоги про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції, то у відповідності до норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Позивачем проведено розрахунок індексу інфляції заборгованості ОСОБА_2 за договором позики(розпискою) від 15.12.2015 року за період з 02.02.2016 року по 02.10.2018 року в розмірі 4 680,00 грн. (а.с.48).

Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості 3% річних та інфляційних втрат та доводи позивача суду не представлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики(розпискою) є обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 533, 612, 625, 1046, 1048-1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81 ЦПК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 27 151,42 грн. за договором позики (розпискою) від 15.12.2015 року - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 - 20 880 (двадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 80 коп. заборгованості за договором позики (розпискою) від 15.12.2015 року, яка складається із: 15 000,00 грн. - сума позики; 1 200,80 грн. - 3% річних.; 4 680,00 грн. - індекс інфляції.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 06.03.2019 року.

Суддя Пастернак І.А.