ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/673/19
Провадження № 2/210/965/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"04" березня 2019 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2, - ОСОБА_3 06 лютого 2019 року звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків 146055,00 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб, відшкодувати судові витрати у справі.

В обґрунтування позову, посилалася на те, що позивач працював на підприємстві відповідача вогнетривником, нагрівальником металу з 25 травня 2001 року по 05 травня 2016 року в умовах перевищення гранично допустимого рівню небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища (14 років 11 місяців). Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту у вересні 2018 року йому встановлено професійне захворювання: радикулопатія. Висновком МСЕК від 18 грудня 2018 року позивачу встановлено первинно втрату професійної працездатності в розмірі 50% та 3-тю групу інвалідності безстроково. В результаті професійного захворювання йому спричинена моральна шкода, яка виражається у тому, що він проходить численні курси лікування, медичні огляди та обстеження, порушено його нормальні життєві звязки, змінився образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Відповідач, - ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» надав відзив на позов, в якому заперечував проти позову, зазначив, що наявність шкідливих умов на деяких робочих місцях є обєктивним явищем, підприємством приймаються заходи для максимальної нейтралізації шкідливих чинників, тому будь-які порушення законодавства про працю відповідачем, які б знаходилися в причинному звязку з настанням профзахворювання, відсутні. Також відповідач вважає, що сума заявленої моральної шкоди завищена, не аргументована, не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачу здоровю шкоди. Просив у задоволенні позову відмовити. Представником відповідача подано клопотання про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності докази, подані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював вогнетривником, нагрівальником металу з 25 травня 2001 року по 05 травня 2016 року на КГДМК «Криворіжсталь» (ВАТ «КГМК «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл ОСОБА_1 Ріг», ВАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг»), правонаступником яких є відповідач, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.22-24).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу від 06 вересня 2018 року протокол №1257 встановлено професійний характер захворювання, - радикулопатія попереково-крижова L4, S5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні спондилоартрозу, грижі Шморля L1- L5, стійким больовим та мязово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудиннм синдромом, остеортрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях (а.с.9, 10).

Професійне захворювання встановлено на підставі даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №314/4.6-5 від 15 серпня 2017 року, виданої Головним управлінням держпраці у Дніпропетровській області (а.с.27-31), яка містить дані щодо підвищення параметрів важкості праці, вібрації, пилу, мікроклімату, шуму. Загальна оцінка, - до 4 («Небезпечний»).

Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №15 від 20 листопада 2018 року причиною професійного захворювання стала робота в умовах: фізичного динамічного навантаження: при регіональному навантаженні (з переважною участю мязів рук та плечового поясу), - 45,6Вт при нормативному значенні 45Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, - 36кг, при нормативному значенні, - до 30кг; нахили корпусу, кількість за зміну, - 150-300 разів при нормативному значенні, - 51-100 разів; перебування у вимушеній позі 25-50% при нормативному значенні, - до 10% згідно з вимогами ДСН та П «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» за №248 від 08 квітня 2014 року (п.17 Акту) (а.с.5-7).

Первинним висновком МСЕК від 18 грудня 2018 року ОСОБА_2 встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 50% (радикулопатія) з 10 грудня 2018 року безстроково, 3-тю групу інвалідності (а.с.8).

У звязку з професійним захворюванням, позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками-епікризами із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.11-21). Відповідно до медичних документів позивачу рекомендовано «Д» нагляд невролога, прийом лікарських препаратів, санаторно-курортне оздоровлення у осінній період тощо.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності,виду діяльності чи галузевої належності.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року №20-рп/2008 громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, оскільки актом розслідування профзахворювання встановлено звязок профзахворювання позивача з виробництвом.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у звязку з професійним захворюванням встановлений, оскільки позивач зазнав зменшення обсягу трудової діяльності, змушений проходити численні курси лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації життя.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням вказаних фактичних даних у справі, правових норм, які підлягають застосуванню, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: роботу на підприємстві відповідача протягом 14 років 11 місяців, ступінь втрати працездатності 50%, встановлення інвалідності, характер, інтенсивність і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, необхідність прикладати значні зусилля для продовження активного життя, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 60000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переносить у звязку з профзахворюванням.

Вирішуючи питання відшкодування судових витрат в сумі 3900,00грн. суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надано договір(угоду) №43/18 про надання правової допомоги від 27 грудня 2018 року (а.с.34), акт-квитанцію на оплату послуг адвоката за договором №43/18 від 27 грудня 2018 року, - 3900,00грн. (а.с.36); розрахунок судових витрат, які включають: надання усної консультації 300,00 грн.(1 година), правовий аналіз наданої клієнтом документації для складання позовної заяви, - 800,00грн. (2 години), копіювання документів для складання позовної заяви, - 150,00грн. (30 хвилин); формування переліку необхідних документів для забезпечення доказів по справі, - 200,00грн. (30 хвилин); вивчення судової практики суду касаційної інстанції, - 450,00грн. (1 година 30 хвилин); складання позовної заяви, - 2000,00грн. (5 годин хвилин); а всього 3900,00грн. (а.с.37).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником відповідача подано клопотання про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, яке обґрунтовано тим, що представником позивача не надано належних доказів які підтверджують та обґрунтовують реальний розмір витрат на правничу допомогу, крім тих, які подані заявником, є докази, які доводять відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи у Книзі обліку доходів та витрат, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 23 червня 2017 року за №591 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу та Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу», Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 липня 2017 року за №871/30739, - вказана правова позиція відображена у Постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі №335/9780/15-ц. Також, вказаний позов є типовим для адвоката ОСОБА_3, з однаковою сумою позову для різних позивачів, що є підтвердженням відсутності складності для адвоката, крім того, справа, за умовами цивільного процесуального законодавства, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження та є малозначною.

Однак, суд вважає клопотання представника відповідача таким, що не підлягає задоволенню, оскільки до позову представником позивача надано відповідні докази надання правових послуг.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір в сумі 768,40 гривні слід стягнути з відповідача ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» в дохід держави.

Враховуючи викладене, керуючись рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року, ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.ст.10, 11, 27, 60, 88,137, 213-215 ЦПК України, ст.ст.173, 237-1 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків, - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» () на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п., в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоровя, - 60000,00 гривень (шістдесят тисяч гривень 00 коп.), без утримання податку з доходів фізичних осіб, та витрати на професійну правничу допомогу 3900,00 гривень (три тисячі девятсот гривень 00 коп.), а всього 63900,00 гривень (шістдесят три тисячі девятсот гривень 00 коп.).

В решті позову, - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» () в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення складено 04 березня 2019 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п., місце проживання: 50036, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича , 53/73;

- відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», (), юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1.

Суддя: Н. Ю. Вікторович