Справа № 504/2112/17
провадження № 2/504/807/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2019смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Доброслав Лиманського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

30.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про усунення від спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3. померла ОСОБА_3, яка приходиться матір'ю позивачу та відповідачу. 08.10.2010р. померла склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу. До складу спадкового майна входить житловий будинок по АДРЕСА_1, право на який є предметом спору між позивачем і ОСОБА_3 з одного боку, та відповідачем з іншого боку у справі № 504/1213/14-ц (504/1472/15-ц) Комінтернівського районного суду. Відповідач є інвалідом 3 групи, тому згідно із законом спадкує, незалежно від заповіту, половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Проте мати через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво знаходилась у безпорадному стані, а відповідач ухилявся від надання їй допомоги, знущався та ображав її, житловий будинок, в якому мешкав разом з матір'ю, у належному стані не утримував. За таких підстав позивач просить суд усунути ОСОБА_2 від спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з викладених у позові та відповіді на відзив підстав.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.1975р. після смерті свого батька, відповідач є одним із спадкоємців, співвласником житлового будинку по АДРЕСА_1, в якому він постійно проживає зі своєю сім'єю, який утримує в належному стані, сплачує комунальні послуги. Тривалий час мати, ОСОБА_3 неправдивими доносами до правоохоронних органів тероризувала відповідача та членів його сім'ї, до чого спонукали її сестра ОСОБА_4 та позивач. Відповідач не ухилявся від надання допомоги своїй матері, яка дійсно мала перелік хронічних хвороб, проте не знаходилась у безпорадному стані. В останні роки свого життя ОСОБА_3 знаходилась під впливом позивача, який вивіз її зі свого будинку, після чого вона померла в с. Секретарівка Біляївського району Одеської області.

В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечували з викладених у відзиві підстав.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, а також витребувані документи, розглядаючи спір у межах заявлених вимог, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити за таких підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. у віці 78 років (актовий запис № 38 від 12.01.2017р.) в с. Секретарівка Біляївського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області серія НОМЕР_1.

Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 01.09.1958р., виданим Спиридоновським сільЗАГС Комінтернівського району Одеської області, підтверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одружились 10.08.1958р. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданим 07.04.1975р. Першотравневою сільською радою, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.1975р., виданого Шаповаловою Ф.І., державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори, р.н.1404, спадкоємцями ОСОБА_5 являються: дружина ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з цілого жилого будинку з надвірними господарськими спорудами, який знаходиться в с. Порт Комінтернівського району Одеської області.

Витягом із погосподарської книги Першотравневої сільської ради № 02-14/107 від 05.02.2015р. підтверджується, що згідно запису № 22 особовий рахунок НОМЕР_6 в АДРЕСА_1 значиться житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який належить ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1404 від 19.11.1975р.

Позивач та відповідач являються синами померлої. Ця обставина визнана сторонами в судовому засіданні, непрямо підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає зазначену обставину такою, що не підлягає доказуванню.

08.10.2010р. ОСОБА_3 склала заповіт, яким все її майно заповідала ОСОБА_1. Заповіт було посвідчено 08.10.2010р. Білоконь О.М., приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу, р.№ 1626.

Згідно з копією паспорту ОСОБА_3 НОМЕР_4, виданого Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області 15.12.1998р., вона зареєстрована в с. Порт Комінтернівського району з 19.04.1979р.

Згідно з копією паспорту ОСОБА_1 НОМЕР_5, виданого Центральним РВ ОМУ УМВС України в Миколаївській області 02.11.1998р., його знято з реєстрації по АДРЕСА_2 29.05.2015р., відомості про подальшу реєстрацію відсутні.

Довідкою виконавчого комітету Першотравневої сільської ради № СР-18-1567 від 21.10.2011р. підтверджується, що ОСОБА_3 мешкає та зареєстрована АДРЕСА_3. Склад сім'ї: син ОСОБА_2, невістка ОСОБА_10, онук ОСОБА_11, онук ОСОБА_12. Син ОСОБА_2 разом із своєю сім'єю проживає за вказаною адресою без реєстрації.

У 2006, 2009, 2011, 2012, 2016, 2015 р.р. ОСОБА_3 зверталася із скаргами до Комінтернівської райдержадміністрації, Управління МВС України в Одеській області, Генеральної прокуратури України, дільничного Першотравневої сільської ради, голови Першотравневої сільської ради, з приводу того, що її син ОСОБА_2 знущається з неї, б'є, вивозить її майно (а.с.11-16, 45-49).

20.12.2006р., 24.05.2011р., 26.09.2011р., 09.08.2012р. ДІМ Комінтернівського РВ ГУ МВС України в Одеській області виносив постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, затверджені начальником Комінтернівського РВ ГУ МВС України в Одеській області, якими у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_3 було відмовлено у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_13 складу злочину (а.с.53-59).

Згідно з висновком за результатом розгляду повідомлення від ОСОБА_3 від 20.06.2013р., затвердженим начальником Комінтернівського РВ ГУ МВС України в Одеській області, у зв'язку з відсутністю достатніх фактів які б підтверджували, що у даному випадку вбачаються ознаки порушення діючого законодавства України, перевірку закінчено, матеріали перевірки списано у діловодство Комінтернівського РВ.

Таким чином, незважаючи на чисельні скарги ОСОБА_3, викладені в них факти не підтверджувались, склад злочину у діях ОСОБА_13 жодного разу встановлено не було.

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.04.2010р. у справі № 3-1055/10 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення по ч.1 ст.173-2 КпАП України та стягнуто штраф у сумі 51 грн. за моральне насильство у сім'ї, яке виразилось у висловлюванні образ в грубій нецензурній формі із спробами фізичного насильства на адресу матері, ОСОБА_3 Суд враховує, що ОСОБА_2 свою вину визнав, в скоєному правопорушенні розкаявся.

Згідно з Актом від 30.09.2011р. комісії у складі голови Першотравневої сільської ради, голови та заступника голови ради ветеранів Першотравневої сільської ради, ОСОБА_2 зі своєю сім'єю мешкають в будинку АДРЕСА_1, там же мешкає ОСОБА_3 ОСОБА_2 висловлював образи на адресу матері ОСОБА_3, поводив себе агресивно. Комісією встановлено неналежний санітарний стан будинку.

29.08.2009р. депутатом с. Порт було складено характеристику на ОСОБА_2 щодо негативних відносин його з матір'ю ОСОБА_3, проте викладені ствердження зроблені зі слів матері.

Згідно з актом без дати, складеним депутатом с. Порт також зі слів матері, ОСОБА_3, відносини у неї з сином не склалися, син її ображає.

Відповідно до ч.2 ст.90 ЦПК України, якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно з листом КП «Комінтернівське РБТІ» № 2928 від 01.08.2011р., ОСОБА_2 чинив перешкоди в проведенні інвентаризаційних робіт у будинку по АДРЕСА_1; оскільки відсутня згода одного із співвласників, проведення технічної інвентаризації цього будинку не є можливим.

Відповідно до Акту від 16.07.2014р. про встановлення факту відсутності електроенергії в будинку, де проживає сім'я ОСОБА_2, складеного комісією в складі секретаря та депутатів сільської ради, ОСОБА_3 умисно відключила фазу до нового будинку, мотивуючи свої дії тим, що син за світло не платить. Але ОСОБА_2 мав квитанції про сплату за спожиту електроенергію.

Суд враховує, що відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.12.2010р. у справі № 2-3211/2010 позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним - залишено без руху.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.08.2011р. у справі № 2-1006/11 позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання права власності та усунення перешкод в користуванні житловим будинком - залишено без розгляду.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.11.2011р. у справі № 2-2576/11 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про усунення перешкод в користуванні будинком та виселення - залишено без розгляду.

Тобто між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 існували цивільно-правові спори щодо користування спільним майном, які у визначеному законом порядку вирішені не були.

Відповідно до Виписки з історії хвороби ОСОБА_3 Миколаївської районної лікарні від 05.01.2004р., їй встановлено діагноз: атопічний дерматит. Симптоматична (нефроїдна) артеріальна гіпертензія 2 ст. ІБС. Стенокардія. Кардіосклероз атеросклеротичний. Аортосклероз. МКБ. Кораловидний камінь правої нирки. Хронічний пієлонефрит. ХПН 1. Енцефалопатія 1. Соматоформний невроз. Тривожно-іпохондричний синдром.

Згідно з виписним епікризом з медичної карти хворого ОСОБА_3 Миколаївської обласної лікарні № 734/67 від 05.02.2010р. їй встановлено діагноз: ХБП 1, МКБ. Хронічний пієлонефрит. Супутні діагнози.

Згідно з виписним епікризом з медичної карти хворого ОСОБА_3 Миколаївської обласної лікарні № 2034/189 від 05.03.2010р. їй встановлено діагноз: ХБП 1-2, МКБ. Хронічний пієлонефрит. Супутні діагнози.

Згідно з виписним епікризом з медичної карти хворого ОСОБА_3 Миколаївської обласної лікарні № 3870/370 від 06.04.2012р. їй встановлено діагноз: ХБП 2, МКБ. Хронічний пієлонефрит. Супутні діагнози.

Випискою № 10076 Одеської обласної клінічної лікарні з медичної карти стаціонарного хворого від 30.04.2012р. підтверджується, що ОСОБА_3 мала діагноз: закритий компресійний перелом тіла L 2-3 ст. Гіпертонічна хвороба 2ст. ступень 3. Зі слів хворої та близьких, травма в результаті падіння дома за тиждень до звернення до ОКЛ.

У відповідності з висновком кабінету комп'ютерної томографії Одеської обласної клінічної лікарні від 26.04.2012р., у ОСОБА_3 виявлено компресійний перелом тіла L1. Зміни L4- L5. Антелистез L5.

Згідно з виписним епікризом з медичної карти хворого ОСОБА_3 Миколаївської обласної лікарні № 8477/866 від 19.07.2012р. їй встановлено діагноз: ХБП 1, МКБ. Кораловидний камінь правої нирки. Хронічний пієлонефрит. Супутні діагнози.

Згідно з виписним епікризом з медичної карти хворого ОСОБА_3 Миколаївської обласної лікарні № 15686/1640 від 21.12.2012р. їй встановлено діагноз: Кораловидний камінь правої нирки. Хронічний пієлонефрит. Симптоматична гіпертонія 2 ст. Супутні діагнози.

Зворотнім повідомленням Міської лікарні швидко медичної допомоги від 31.01.2013р. підтверджується, що ОСОБА_3 була обстежена в приймальному відділенні, висновок: ушиб лівої половини грудної клітини. Міжребрева невралгія.

Згідно з виписним епікризом з медичної карти хворого ОСОБА_3 Миколаївської обласної лікарні № 15784/1741 від 31.12.2015р. їй встановлено діагноз: Кораловидний камінь правої нирки. Хронічний калькульозний пієлонефрит. Супутні діагнози.

Згідно з випискою історії хвороби ОСОБА_3 Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаїв № 4656 від 28.05.2016р., їй встановлено діагноз: Кораловидний камінь правої нирки. Хронічний калькульозний пієлонефрит. ХНП 0 ст. Вторична анемія. Супутні діагнози.

Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 Миколаївської обласної лікарні № 7254/506 від 09.06.2016р. їй встановлено діагноз: залізодефіцитна анемія середнього скупія важкості. МКБ. Кораловидний камінь правої нирки. Хронічний калькульозний пієлонефрит.

З перелічених медичних документів вбачається, що ОСОБА_3 з 2004р. мала низку хронічних захворювань, проте в жодному документі відсутні рекомендації щодо потребування нею стороннього догляду, допомоги та піклування.

Під спадкуванням у ст.1216 ЦК України розуміється перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини згідно ст.1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Офіційне тлумачення положення частини першої статті 1241 щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов'язкову частку у спадщині надане в Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/2014 від 11.02.2014, згідно з яким в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов'язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", суд може зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця. Позбавлення особи права на обов'язкову частку судом ЦК не передбачає, хоча особа, яка має право на обов'язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК.

Відповідно до ч.3,5 ст.1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Позивачем не доведено належними доказами ненадання відповідачем допомоги матері, необхідність допомоги відповідача для існування матері, наявність можливості для надання допомоги у відповідача та свідоме невиконання відповідачем встановленого законом обов'язку.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Позивачем не доведено належними доказами, що ОСОБА_3 не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.1216, 1218, 1220-1222, 1224, 1241, 1261 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров