УХВАЛА

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 462/8473/15-ц

провадження № 61-17685ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду В. М. Сімоненко розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2015 року ПАТ «Львівобленерго» звернувся із цим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 1 503, 52 грн.

На обґрунтування вимог посилалось на те, що відповідачі є мешканцями квартири №109, по вулиці Виговського, 72, у місті Львів. Даний будинок перебував на балансі ДЖКП ДК «ЛОРТА». Станом на лютий 2014 року відповідачі заборгували позивачу кошти у розмірі 1 503, 52 грн за житлово-комунальні послуги.

04 квітня 2014 року Залізничним районним судом міста Львова було видано судовий наказ про стягнення вказаного боргу, який було скасовано ухвалою цього ж суду від 28 квітня 2014 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09 липня 2014 року ДЖКП ДК «ЛОРТА» ліквідовано, право вимоги до боржників передано ПАТ «Львівобленерго».

З урахуванням наведеного, товариство просило стягнути з відповідачів на свою користь вказану заборгованість за житлово-комунальні послуги та понесені судові витрати.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 05 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, зокрема, за який період виникла заборгованість та її розмір.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 01 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Львівобленерго» задоволено частково. Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 05 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено за спливом позовної давності.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що згідно з додатком до договору про відступлення права вимоги від 18 червня 2014 року, який затверджений ухвалою Господарського суду Львівської області від 09 липня 2014 року у справі про банкрутство ДЖКП ДК «ЛОРТА», заборгованість відповідачів за житлово-комунальні послуги складає 1 503,52 грн.

ПАТ «Львівобленерго» не зазначило періоду, за який виникла вказана заборгованість, а судом встановлено, що з грудня 2012 року (в межах позовної давності) у відповідачів відсутній борг за житлово-комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

У серпні 2017 року ПАТ «Львівобленерго» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Апеляційного суду Львівської області від 01 серпня 2017 року, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неповно з'ясував обставини справи, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності.

Постановою Верховного Суду від 06 березня 2019 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» задоволено.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 01 серпня 2017 року скасувано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

26 вересня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня

2019 року, у якій скаржник просить скасувати це судове рішення та напрвити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, малозначні справи, виходячи із ціни позову, ціна яких не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в цій справі є вимога майнового характеру про стягнення боргу в розмірі 1 503,52грн, ціна якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому в цій частині справа є малозначною в силу закону.

Таким чином ця справа є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко