ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 544/1323/16-ц

провадження № 61-15236св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», подану представником адвокатом Чернихом Олександром Сергійовичем, та касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Гордієнком Юрієм Петровичем, на рішення апеляційного суду Полтавськоїобласті від 25 травня 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Хіль Л. М., Гальонкіна С. А., Лобова О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначав, що 20 жовтня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 23 880 доларів США на строк до 20 жовтня 2021 року.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 липня 2014 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнено солідарно з ОСОБА_1 та поручителя за договором ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 025,73 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 квітня 2014 року становило 159 293,67 грн та пеню у сумі 10 83,69 грн, а всього 160 377,36 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця від 14 травня 2015 року та квитанції від 19 листопада 2014 року боржником погашено борг на суму 160 377,36 грн.

Банк у процесі виконання рішення здійснив погашення процентів у розмірі 759,87 доларів США та суми кредиту у розмірі 9 791,20 доларів США.

Проте станом на 26 жовтня 2016 року залишились непогашеними заборгованість за кредитом у сумі 3 474,66 доларів США, заборгованість за процентами, нарахованим за час користування кредитними коштами за період з 30 квітня 2014 року по 26 жовтня 2016 року, у сумі 1 966,77 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 27 жовтня 2015 року по 26 жовтня 2016 року у сумі 17851,47 грн та 3% річних за період з 1 серпня 2014 року по 19 листопада 2014 року у сумі 1 449,99 грн.

Враховуючи наведене, банк просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за процентами у сумі 1 966,77 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 17 851,47грн та 3 % річних у сумі 1 449,99 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1 378 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 6 лютого 2017 року, ухваленим у складі судді Нагорної Н. В., позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 3% річних за період з 1 серпня 2014 року по 19 листопада 2014 року в сумі 1 440,20 грн, судовий збір 28,50 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив наступного.

Оскільки рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 липня 2014 року про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 та поручителя за договором ОСОБА_2 виконано повністю і виконавче провадження у зв`язку з повним погашенням заборгованості закінчено, сума, про стягнення якої подано даний позов, виникла як курсова різниця і стосується не наслідків невиконання позичальником зобов`язання, а наслідків несвоєчасного виконання рішення суду. Тому ця обставина не дає підстав стороні у зобов`язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред`являти після цього до іншої сторони позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Також суд першої інстанції зазначив, що розрахунок позивача по нарахуванню 3% річних за період з 1 серпня 2014 року по 19 листопада 2014 року є помилковим, оскільки позивачем необґрунтовано нараховане 3% на заборгованість 160 377,36 грн., до складу якої входить, в тому числі, пеня в сумі 1 083,69 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних в сумі 1 440,20 грн. з розрахунку: 159 293,67 грн (сума заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом)х3% річних/365х110 днів (з 1 серпня 2014 року по 19 листопада 2014 року)=1 440,20 грн.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25 травня 2017 року рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 6 лютого 2017 року скасовано із ухваленням нового рішення.

З ОСОБА_1 стягнено на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1 449,99 грн - 3% річних за період невиконання судового рішення з 1 серпня 2014 року по 19 листопада 2014 року; 1 966,77 доларів США - процентів, нарахованих за період з 30 квітня 2014 року по 26 жовтня 2016 року, що еквівалентно на день ухвалення рішення за курсом НБУ 52 060,40 грн; 100 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27 жовтня 2015 року по 26 жовтня 2016 року та 1 875,59 грн судового збору.

Апеляційний суд дійшов висновку, що за період з моменту винесення заочного рішення, ухваленого 21 липня 2014 року, про стягнення заборгованості за кредитним договором та до моменту виконання боржником цього рішення - 19 листопада 2014 року кредитний договір не визнано недійсним, отже продовжувалось нарахування процентів за користування кредитом, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У червні 2017 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Гордієнка Ю. П. подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

На думку заявника, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог банка, оскільки заборгованість за кредитним договором строк якого закінчений, погашена у розмірі, визначеному відповідним судовим рішенням. Отже підстав нарахування процентів за кредитним договором та пені немає.

У червні 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» через представника - адвоката Черниха О. С.подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами у строк з 27 жовтня 2015 року по 26 жовтня 2016 року у розмірі 17 851,47 грн та ухвалити рішення про стягнення судових витрат у розмірі 4 547,40 грн.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» посилається на те, що апеляційний суд безпідставно зменшив розмір неустойки та неправильно визначив розмір судових витрат.

Представник ОСОБА_1 - Гордієнко Ю. П. у червні 2017 року подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просив рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 травня 2017 року скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 липня 2014 року стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, яке ОСОБА_1 виконано добровільно в повному обсязі, а тому зобов`язання перед ПАТ «УкрСиббанк» припинені. Тому підстави для задоволення позову банку відсутні.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року відкрито касаційне провадження і ухвалою від 14 липня 2017 року прийнято до провадження касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк».

Ухвалою цього ж суду від 4 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційних скарг, суд дійшов висновку, що касаційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» підлягає залишенню без задоволення, а касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 20 жовтня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 23 880 доларів США, що на день укладення договору еквівалентно 120 594 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом на строк до 20 жовтня 2021 року.

У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором з ОСОБА_2 укладений договір поруки та договір іпотеки.

Станом на 28 квітня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 025,73 доларів США, що становило 159 293,67 грн.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 липня 2014 року у справі №544/963/147-ц задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» і достроково стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 14 025,73 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 квітня 2014 року становило 159 293,67 грн, також стягнена пеня у сумі 1 083,69 грн, а всього стягнено 160 377,36 грн. Рішення набрало законної сили 1 серпня 2014 року.

Рішення суду виконано боржником ОСОБА_1 у повному обсязі 19 листопада 2014 року та 14 травня 2015 року виконавче провадження з виконання рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 липня 2014 року закінчено.

Звернувшись до суду з даним позовом, банк посилався на те, що отримані від боржника на виконання судового рішення кошти спрямовані банком відповідно до п.1.6 договору на погашення заборгованості за процентами в сумі 759,87 доларів США та на погашення заборгованості за кредитом у сумі 9 791,20 доларів США.

Звернувшись до суду з даним позовом, банк посилався на те, що станом на час подання позову - 26 жовтня 2016 року після проведення банком погашення заборгованості заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 3 474,66 доларів США як заборгованість за кредитом; 1 966,77 доларів США - як заборгованість за процентами за час користування кредитними коштами за період з 30 квітня 2014 року по 26 жовтня 2016 року; 17 851,47грн - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27 жовтня 2015 року по 26 жовтня 2016 року та відповідно до положень частини другої статті 625 ЦК України - 3% річних у сумі 1 449,99 грн за період з 1 серпня 2014 року по 19 листопада 2014 року.

Так, частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця у таких випадках перетворюються з кредитних в охоронювані та в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок викладений висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18; від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18; від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд не врахував, що у банка відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, оскільки таке право вже реалізовано через пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України та ухвалення рішення Пирятинським районним судом Полтавської області від 21 липня 2014 року про дострокове стягнення на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Касаційний суд також звертає увагу на те, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 липня 2014 року стягнено на користь позивача заборгованість за цим кредитним договором, рішення набрало законної сили і виконавче провадження з виконання цього рішення закінчене у зв`язку із стягненням боргу в повному обсязі. Отже, кредитор, який сам визначив заборгованість у грошовій одиниці - гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, оскільки прийняв його виконання у валюті, у якій воно виконано.

Крім того, щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення нарахованої банком на час розгляду справи заборгованості, оскільки рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 липня 2014 року про дострокове стягнення кредитної заборгованості виконано повністю і виконавче провадження у зв`язку з повним погашенням заборгованості закінчено правомірний.

Сума, яку просить стягнути банк, виникла як наслідок самовільної зміни банком правової природи стягнених рішенням суду від 21 липня 2014 року коштів та помилкової позиції про продовження кредитних зобов`язальних правовідносин між банком та позичальником.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ухвалено відповідно до норм матеріального права і з додержанням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, тому це рішення відповідно до статті 413 ЦПК України підлягає залишенню в силі, а рішення апеляційного суду - скасуванню.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», подану представником адвокатом Черних Олександром Сергійовичем,задовольнити частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Гордієнком Юрієм Петровичем, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 травня 2017 року скасувати.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 6 лютого 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов А. С. Олійник С. О. Погрібний