Березівський районний суд Одеської області
06.02.2019
Справа № 494/624/18
Провадження № 2/494/37/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2019 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Козубенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 13 жовтня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав відповідачу у користування 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак остання порушує свої зобовязання за вказаним договором і станом на 31 березня 2018 року має заборгованість на загальну суму 65262-67 грн., у звязку з цим представник позивача просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитом і судові витрати на користь банку, та у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку і винесення заочного рішення.

ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала частково, 2 серпня 2018 року подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що кредит отримувала, не погоджується з нарахуванням процентів за користування кредитом, вважає їх завеликими, також додала, що в 2015 році потрапила в аварію та у звязку з скрутним матеріальним становищем не мала змоги виплатити кредит.

Заслухавши відповідачку та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст.ст.610 і 611 ЦК України у разі порушення (невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Встановлено, що між сторонами 13 жовтня 2008 року був укладений кредитний договір про надання банківських послуг, згідно якого відповідач одержав 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.10).

Як слідує з пояснень відповідачки, вона дійсно уклала з позивачем кредитний договір і отримала у користування 500 грн. відповідно до умов договірних зобовязань, станом на теперішній час дана заборгованість не погашена, на заборгованість нараховані проценти за користування кредитом, комісія та пеня.

Судом встановлено, що відповідно до заяви від 13 жовтня 2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.9).

Договір був укладений шляхом підписання заяви, який разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг складає кредитний договір, датою укладання якого є дата підписання позичальником договору (а.с.9,10,11-16).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми боргу (а.с.11-16).

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором свої зобов'язання належним чином не виконує.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З розрахунку заборгованості убачається, що станом на 31 берзня 2018 року відповідач має заборгованість на загальну суму 65262-67 грн., у тому числі:

- тіло кредиту 4770 грн.,

- нараховано відсотків за користування кредитом 53468-85 грн.,

- заборгованість за пенею та комісією 3439-88 грн.,

-штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) 3083-94 грн. (а.с.6-8).

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В той же час суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості по нарахованим штрафам.

Суд вважає зменшити розмір заборгованості в частині стягнення штрафу, виходячи з наступного.

Відповідно до принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Положеннями ч.1 ст.627 ЦК України, визначено, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності, як і принципу справедливості, є прямою вимогою закону до договору.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Так, суд вважає зазначити, що у пункті 4.1.рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першоїстатті 8 Конституції Українив Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 3083-94 грн. штрафу (процентна складова) й 3439-88 грн. пені за прострочення сплати кредиту та відсотків є неправомірним, тому що законодавством не передбачено покладання на боржника подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання.

Тому суд вважає за потрібне відмовити позивачу у стягненні з відповідачки 3583-94 грн. штрафу та стягнути з останньої лише суму 61 678-73 грн.

З огляду на вказані положення, суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 53468-85 які у десятки разів перевищують отриманий кредит, також можуть свідчити про несправедливі умови договору та фактично є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту.

При оцінці наслідків порушення зобов'язань відповідача за кредитним договором, застосовуючи принципи добросовістності, розумності і справедливості, враховуючи відсутність чіткого нормативно закріпленого механізму зменшення розміру кредитних зобовязань, суд вважає можливим і необхідним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення суми з 65262-67 грн. до 61 678-73 грн.

З огляду на вищевказане суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково та стягнути з останньої на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 61 678-73 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,264,282 ЦПК України, ст.ст.526,549,610,611,1054 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 61678-73 грн. і судовий збір 1762 грн., а всього 63440-73 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно пункту 15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк», 01001, м.Київ вул.Грушевського,1Д, .

Відповідач ОСОБА_2, вул.Новоселів, 48 с.Роздол Березівський район Одеської області, ІПН НОМЕР_1.

Суддя: