Єдиний унікальний номер судової справи № 467/1496/16-ц
Провадження № 22-з/812/86/19
Постанова

(додаткова)

іменем України

03 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Іванівська сільська рада Арбузинського району Миколаївської області, відділ Держземагенства в Арбузинському районі Миколаївської області, про повернення земельної ділянки та покладення обов`язку щодо нездійснення перешкод у її використанні, стягнення моральної шкоди, -

встановив:

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 30 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2018 року та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 повернути позивачу зайняті нею частини земельної ділянки, які знаходяться по АДРЕСА_1 в фасадній частині шириною 0,39 м - 0,63 м, довжиною 28,3 м, площею 14 кв.м, та далі на відстані 28,3 м від фасадної межі на відстані 0,63 м, вверх по ламаній розмірами - 2,83 м та 10,30 м на відстані встановленої межі шириною 1,01 м, площею 21,0 кв.м та площею 77,0 кв.м трапецієвидної форми з розмірами 1,01 - 1,54 м довжиною 66,09 м згідно даних технічної документації «Із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. України ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства із земель його приватної власності по АДРЕСА_1 », яка розроблена сертифікованим інженером - землевпорядником ФОП ОСОБА_4 - 2016 р. та із державними актами серії ІІІ - МК № 031334 від 22 серпня 1997 року і серії ІІІ № - МК № 031335 від 22 серпня 1997 року, позначені літерами Г. і А. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 250 грн., 3 582 грн. 82 коп. судового збору та 8 000 грн. витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.

29 липня 2019 року до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заяви зазначав, що під час апеляційного розгляду справи № 467/1496/16-ц суд, скасувавши рішення суду першої інстанції та ухваливши нове, не здійснив перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесених позивачем за проведення експертизи у першій інстанції у розмірі 7142 грн. 40 коп. та за правничу допомогу. ОСОБА_1 вказував, що в апеляційній скарзі він просив стягнути з ОСОБА_2 за правничу допомогу 5 000 грн., квитанцію про сплату якої було подано його представником при розгляді в суді апеляційної інстанції та залучено до матеріалів справи, проте судом не стягнуто.

Дослідивши зміст клопотання позивача, суд апеляційної інстанції вважає, що воно підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частин першої, третьої статті 270 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до роз`яснення п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17 жовтня 2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із матеріалів справи, професійну правничу допомогу позивачу в судах першої та апеляційної інстанції надавав адвокат Прутян Олександр Анатолійович, на підставі договору про надання правової допомоги від 10 вересня 2019 року, згідно пункту 3 якого гонорар адвоката визначається окремим договором та ордеру, наданому в суд апеляційної інстанції (а.с. 46, 47 т. 1, а.с. 3 т.2).

В заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 посилався на те, що квитанцію про оплату правничої допомоги його представник подав під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, яку було долучено до матеріалів справи.

Проте доводи про подання представником позивача та долучення до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції квитанції про оплату правничої допомоги спростовуються матеріалами справи, протоколами судових засідань та аудіозаписами судових засідань, які проводились 17 січня 2019 року, 24 січня 2019 року, 25 січня 2019 року, 22 лютого 2019 року, 16 березня 2019 року та 30 травня 2019 року.

Враховуючи викладене, та те, що сплив строк на подання доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо відшкодування йому витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Водночас, згідно квитанції № 150 від 04 вересня 2017 року позивач сплатив 7142 грн. 40 коп. витрат за проведення експертизи у суді першої інстанції (а.с. 148 т. 1).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи викладене, а також положення ст. 270 ЦПК України, заява позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню із стягненням на його користь з відповідача 7142 грн. 40 коп. витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.

Керуючись статтями 133, 137, 270, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Іванівська сільська рада Арбузинського району Миколаївської області, відділ Держземагенства в Арбузинському районі Миколаївської області, про повернення земельної ділянки та покладення обов`язку щодо нездійснення перешкод у її використанні, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7142 грн. 40 коп. витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний тексту судового рішення складено 03 жовтня 2019 року.