Провадження № 2-о/641/163/2019 Справа № 641/8046/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Сідорова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якій просить встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, в м. Донецьк помер її дядько ОСОБА_2 . Через неможливість отримання свідоцтва про смерть на тимчасово окупованій території ОСОБА_1 звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області з метою отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів, наданих органами на тимчасово окупованій території.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.10.2019 року відкрито провадження по справі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, вимоги заяви підтримала в повному обсязі.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; направив заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта НОМЕР_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 батьками ОСОБА_2 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_3 батьками ОСОБА_5 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується копією посвідки про народження НОМЕР_4 .

Копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 підтверджується, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, вказаними документами підтверджується, що заявник ОСОБА_1 є родичем (племінницею) ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 заповідав належну йому квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту від 23.06.1993 року.

Крім того, матеріали справи містять копію лікарського свідоцтва про смерть № 446 від 24.08.2019 року, виданого Центральною міською клінічною лікарнею № 1 м. Донецька, згідно якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті: хронічна серцева недостатність.

Також матеріали справи містять копію свідоцтва про смерть НОМЕР_6 , згідно якої ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 90 років, та копію свідоцтва про поховання, з якої вбачається, що ОСОБА_2 похований 26.08.2019 року на цвинтарі «Донецьке море» у м. Донецьк.

Через відсутність можливості отримання свідоцтва про смерть за місцем смерті ОСОБА_2 , заявник ОСОБА_1 звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про державну реєстрацію смерті.

Однак, 02.10.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки заявником подано документ, виданий на тимчасово окупованій території (копія відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 5168/15.3-04-04 від 02.10.2019 року).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Згідно з приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрація актів цивільного стану державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 N 545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. за N 1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085-р від 07 листопада 2014 року, м. Донецьк є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2, 4 ста. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником надано копію лікарського свідоцтва про смерть № 446 від 24.08.2019 року, виданого Центральною міською клінічною лікарнею № 1 м. Донецька, згідно якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті: хронічна серцева недостатність.

Також матеріали справи містять копію свідоцтва про смерть НОМЕР_6 , згідно якої ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 90 років, та копію свідоцтва про поховання, з якої вбачається, що ОСОБА_2 похований 26.08.2019 року на цвинтарі «Донецьке море » у м. Донецьк.

Крім того, матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_8 , який зазначив, що проживає у м. Донецьку і у серпні 2019 року займався організацією похорону ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Похований ОСОБА_2 у м. Донецьку на цвинтарі «Донецьке море».

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, практики Європейського суду з прав людини та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк Донецької області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявнику для проведення державної реєстрації смерті та прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Керуючись ст. ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 263 - 265, 268, 273, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк Донецької області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію рішення направити до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області для виконання.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Заявник - ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , код НОМЕР_7 ).

Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області (адреса місцезнаходження: вул. Плеханівська, 11, м. Харків, 7).

Повний текст рішення виготовлено 04.10.2019року.

Суддя С. О. Ященко