РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/18568/18

Провадження № 22-ц/4815/327/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Боймиструка С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Ковальова І.М. від 19 листопада 2018 року, проголошене в 14 год. 44 хв. в м. Рівне, дата складання повного судового рішення не вказана,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Позов мотивує тим, що з 22.08.2009 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 24.07.2013 року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

З моменту винесення вказаного рішення її доходи значно зменшились, оскільки вона працює в КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради та отримує заробітну плату в розмірі 3311 грн.

Однак, з такими доходами вона не може в повній мірі забезпечити потреби дитини, яка навчається в першому класі, відвідує секцію з боксу, додатково навчається англійській мові, також необхідні кошти для харчування у школі. Крім того, дитина розвивається, їй цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати музеї, галереї. Також збільшився і прожитковий мінімум для дитини. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач не бере.

Також, вказує, що відповідач постійно їздить на заробітки до Італії, свої доходи приховує, але маючи змогу оплачувати аліменти у більшому розмірі сплачує їх лише по 500 грн. щомісячно та не бере участі у додаткових витратах на дитину.

Просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати їх з відповідача по 5000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, додаткові витрати щомісяця по 1000 грн. для оплати навчання.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2018 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 періодично щомісяця по 1000 грн. для оплати навчання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що позивач не надала суду письмових доказів того, що відповідач спроможний сплачувати заявлений нею розмір аліментів, однак враховуючи сплату відповідачем аліментів, визначених рішенням суду у більшому розмірі, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню.

Також, суд дійшов висновку, що оскільки неповнолітній син сторін навчається у першому класі, відвідує секцію з боксу, навчається додатково англійській мові, потребує купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя, журналів та книг, то заявлені позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на його утримання є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_5 покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що доводи позивачки про отримання нею заробітної плати в розмірі 3311 грн. спростовуються довідкою про її доходи, згідно якої її середньомісячний дохід за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року становить 4503,64 грн.

Крім того, оскільки він позбавлений батьківських прав, позивачка отримала статус матері-одиначки і отримала додатково за останні 12 місяців від держави податкову соціальну пільгу в розмірі 1860 грн. з вересня 2017 року та 1944 грн. з травня 2018 року, а також допомогу дітям матері-одиначки в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку з вересня 2017 року по 558 грн., з липня 2018 року по 585 грн. щомісячно.

Звертає увагу на те, що станом на сьогодні він має мінливий заробіток, постійної роботи за спеціальністю немає, працює на різних тимчасових роботах та його середньомісячний дохід становить 3500 грн. Однак він, як батько, крім визначеної судом суми аліментів надсилає більшу суму, розуміючи у цьому необхідність.

Вважає, що витрати на навчання, відвідування секції боксу, додаткового навчання англійській мові не є такими, що викликані особливими обставинами.

Просить рішення суду першої інстанції змінити, стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі по 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття, а в стягненні додаткових витрат відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначає, що доводи апеляційної скарги про отримання нею допомоги як матері - одиночки та соціальних пільг не відповідає дійсності. Вважає рішення законним та обґрунтованим, просить її відхилити.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Рівненського міського суду від 17 травня 2013 року по цивільній справі №569/3142/13-ц стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду - 19.02.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_4 просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 500 грн. до 5000 грн. щомісячно, посилаючись на покращення матеріального стану відповідача та зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на дитину.

Позивачкою надана копія довідки про доходи, згідно якої її заробітна плата за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року склала 54643,63 грн., що становить в середньому 4 553,63грн. без утримання податків.

Відповідач з червня 2015 року офіційно не працює, що підтверджується ксерокопією його трудової книжки.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17.

Разом з тим, із наданих відповідачем квитанцій вбачається, що аліменти ним сплачуються у розмірі більшому ніж було визначено судом, зокрема останні декілька місяців по 1000 грн., що свідчить про покращення його матеріального стану та можливість і надалі сплачувати аліменти в більшому розмірі.

За наведеного, враховуючи вищенаведені обставини, права дитини на достатній життєвий рівень, рівність обов'язку матері та батька по утриманню дитини, часткове визнання позову відповідачем у апеляційній скарзі, а також виходячи з необхідного можливого та розумного обсягу матеріальних витрат на утримання дитини, що на думку суду, буде забезпечувати нормальний розвиток дитини, яку відповідач зобов'язаний утримувати, колегія суддів вважає, що підстав для зменшення стягнутого судом розміру аліментів на утримання сина до 1000 грн. не має.

Також, звертаючись із позовом, заявник стверджувала про те, що вона несе витрати на відвідування дитиною спортивної секції та приватних уроків англійської мови, що є підставою для звернення до суду із позовом у порядку статті 185 СК України.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що витрати, пов'язані з відвідуванням секції з боксу, додатковим вивченням англійської мови, придбанням одягу, взуття, журналів та книг, викликані особливими обставинами, в розумінні статті 185 СК України.

Однак, жодних доказів на підтвердження понесених вказаних витрат та їх розміру позивачкою не надано.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалене за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_4

Позивач звільнена від сплати судового збору у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". При подачі апеляційної скарги ОСОБА_5 сплачено судовий збір в сумі 1057,2 грн. Позов в частині збільшення розміру аліментів залишено без змін, а в частині стягнення додаткових витрат - відмовлено, тому витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги слід віднести на рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 192 СК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2018 року в частині стягнення додаткових витрат скасувати.

ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Боймиструк С.В.