Справа № 263/2287/18
Провадження № 2/263/113/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А., за участю представника позивача Кунда Л.І., відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Маріупольської місцевої прокуратури № 1, в інтересах держави, в особі: Маріупольської міської ради, до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду, в інтересах Маріупольської міської ради, з даним позовом, який обґрунтований тим, що 21.04.2015 року о 08 год. 30 хв., в м. Маріуполі на узбережжі Азовського моря в с. Піщане Приморського району м. Маріуполя, в районі стіни порту, ОСОБА_2, який грубо порушив правила риболовства, а саме здійснював лов риби в Азовському морі з гумового човна за допомогою забороненого знаряддя лову - хватки, у зв'язку з чим державним інспектором Маріупольського територіального відділу Азоврибохорони Держрибагенства України відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 15.05.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч.4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн., без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, також стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 36 грн. 54 коп., проте судом не було вирішено питання щодо відшкодування ОСОБА_2 завданої державі шкоди, яка до теперішнього часу не відшкодована, та яка згідно з таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об'єктах України становить 5100 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на користь Маріупольської міської ради 5100 грн. в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі незаконним виловом риби, а також стягнути з нього на користь прокуратури Донецької області сплачений останньою судовий збір за подання даного позову до суду в розмірі 1762 грн.

Представник Маріупольської місцевої прокуратури № 1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, надавши аналогічні пояснення, викладеним у позові.

Від представника Маріупольської міської ради до суду надійшла заява про розгляд даної справи за відсутності останнього та з проханням про задоволення позовних вимог.

Відповідач у судовому засідання заявлені позовні вимоги визнав, зазначивши, що дійсно 21.04.2015 року о 08 год. 30 хв., в м. Маріуполі на узбережжі Азовського моря, с. Піщане Приморського району м. Маріуполя, він здійснював лов риби в Азовському морі з гумового човна за допомогою хватки, за що постановою суду його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Також зауважив, що наразі у нього тяжке матеріальне становище, оскільки він офіційно не працевлаштований, при цьому на його утримання знаходиться неповнолітня дитина, тому він не має змоги сплатити заявлену у позові суму збитків у розмірі 5100,00 грн.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 15.05.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч.4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 (триста сорок) гривень, без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, також стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп., за те, що останній 21.04.2015 року о 08 год. 30хв., в м. Маріуполі на узбережжі Азовського моря, с. Піщане Приморського району м. Маріуполя, в районі стіни порту, ОСОБА_2, який грубо порушив правила риболовства, а саме здійснював лов риби в Азовському морі з гумового човна за допомогою забороненого знаряддя лову - хватки.

Відповідно до опису водних живих ресурсів, знаряддя лову, іншого майна, вилученого у порушника, у ОСОБА_2 було вилучено хватку розміром 80 см. х 80 см., кількістю 1 шт.

Згідно з актом іхтіологічного огляду риби від 21.04.2015 року у ОСОБА_2було виявлено свіжу виловлену рибу «бичок» у кількості 150 шт.

Відповідно до розрахунку матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_2,який розрахований відповідно до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, де зазначено 150 екземплярів вартістю кожний 34 грн., загальна сума заподіяної шкоди становить 5100 грн.,

Вирішуючи позов по суті, суд виходить з наступного.

За положеннями ч. 3 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тобто обставини доказуванню не підлягають.

При цьому, питання щодо відшкодування завданої ОСОБА_2державі шкоди не вирішено, у добровільному порядку шкоду, заподіяну внаслідок незаконного рибного промислу ОСОБА_2, до теперішнього часу не відшкодовано, що відповідачем не заперечується, у зв'язку з доведеністю вини останнього у вчиненні правопорушення, вищевказане є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об'єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об'єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об'єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.

Відповідно до п. 9 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 № 1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Держкомрибгоспом за погодженням з Мінекобезпеки.

Відповідно до п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 за № 269/3562), забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для тіл водного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань.

Окрім того, згідно з п. 2 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об'єктах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 33 від 18.03.1999, сітки відносяться до промислових знарядь лову.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст.ст. 3-5 Закону України «Про тваринний світ», ст. 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», об'єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника об'єктів тваринного світу, є природним ресурсом загальнодержавного значення, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Крім того, ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно зі ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються фонди охорони навколишнього природного середовища. Ці фонди утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, у тому числі, грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Ці кошти направляються на охорону та відтворення об'єктів тваринного світу згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1147 від 17.09.1996.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти до висновку, що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).

Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого - «інтересів держави», про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади можуть збігатися повністю, частково, або навіть взагалі не пересікатися.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 визначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства,захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Згідно з ч. 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Положенням ч. 3 ст. 40 КУпАП передбачено, що питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Інтереси держави у сфері охорони навколишнього природного середовища полягають у раціональному використанні природних ресурсів, забезпеченні екологічної безпеки життєдіяльності людини як невід'ємної умови сталого економічного та соціального розвитку будь-якої держави. Тваринний світ є одним із компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об'єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової та лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей.

А тому тваринний світ підлягає державній охороні і регулюванню його використання на території України.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (пункт 54 рішення).

Звернення прокурора до суду спрямовано на задоволення суспільної потреби у встановленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності використання об'єктів тваринного світу, яке здійснюється з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, доходи місцевих бюджетів та природні ресурси.

Маріупольська міська рада, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування», наділена повноваженнями у галузі бюджету, фінансів та у сфері охорони навколишнього природного середовища (ст. ст. 28, 33).

Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1).

Крім того, статтею 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» передбачено, що посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, мають повноваження: визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками;складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; вилучати знаряддя добування (вилову) водних біоресурсів, транспортні засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, а також незаконно добуті водні біоресурси у разі неможливості встановлення власника зазначеного майна.

Відповідно до п. 6.16. Положення про органи рибоохорони Державного агентства рибного господарства України, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 26 від 19.01.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.03.2012 за №379/20692, органи рибоохорони (Головне управління охорони водних біоресурсів у м. Києві, управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в області, басейнові управління, басейновий відділ), мають право самостійно та через органи прокуратури подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Пред'являючи позов в інтересах Держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області та Маріупольської міської ради, прокурор має на меті захистити інтереси держави щодо стягнення шкоди заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а саме внаслідок незаконного вилову риби.

Таким чином, як вбачається з позовної заяви та підтверджено доказами, внаслідок дій ОСОБА_2, а саме незаконного вилову риби, Державі нанесено матеріальної шкоди в розмірі 5100 грн, та оскільки на даний час питання щодо відшкодування вказаної шкоди не вирішено, відтак вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір відшкодовується за рахунок відповідача, а тому з останнього підлягає стягненню сплачений прокуратурою Донецької області судовий збір за подання даного позову до суду в розмірі 1762 грн.

На підставі Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про тваринний світ», Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 № 1126 ст.ст. 23, 1166, 1188 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", керуючись ст.ст. 4, 10, 77, 263 - 265, 280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Маріупольської місцевої прокуратури, в інтересах держави, в особі: Маріупольської міської ради, до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Маріупольської міської ради (, юридична адреса: м. Маріуполь, пр. Миру, буд.70) 5100 гривні в рахунок відшкодування збитків, спричинених державі незаконним виловом риби (на р/р 0051, отримувач: Маріуп. УК/м. Маріуполь/ 24062100 банк отримувача ГУ ДКСУ в Донецькій області, МФО 834016, ).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь прокуратури Донецької області (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Університетська, 6) судовий збір в розмірі 1762 гривні (реквізити: р/р № 6251, Держказначейська служба України, МФО - 820172, код ЄДРПОУ - 25707002, отримувач - прокуратура Донецької області).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду у 30-денний строк з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.Г. Шатілова