Справа № 159/4862/19
Провадження № 2/159/1265/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , про визнання права власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 була власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 06.05.1995 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.1995 року.

06.05.1995 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким належний їй будинок № АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами заповіла позивачу - ОСОБА_1 .

15.02.2007 року ОСОБА_3 продала позивачу - ОСОБА_1 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . 19.09.2007 року КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» виготовило технічний паспорт на цей житловий будинок, а 20.09.2007 року позивач зареєструвала право власності на вказаний житловий будинок в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації».

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.08.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований лише житловий будинок, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

На даний час позивач вирішила приватизувати земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, однак позивачу повідомили, що земельна ділянка площею 1000 кв. м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії І- ВЛ №001962.

В подальшому, серед документів, які належали ОСОБА_3 , позивач відшукала державний акт на земельну ділянку.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є її рідна сестра - ОСОБА_2 , оскільки її чоловік ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а дітей в них не було.

Позивач вказує, що з 1979 року по день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 одна, а з 26.10.2007 року за вказаною адресою постійно проживає та зареєстрована позивач.

З моменту підписання договору купівлі-продажу житлового будинку позивач постійно користується даним житловим будинком і земельною ділянкою, на якій він розташований.

Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 , у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на даній ділянці, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, однак попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилась, однак попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Не заперечує проти задоволення позову.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 06.05.1995 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.1995 року, власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 .

Згідно заповіту, який був посвідчений державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 3-1163, ОСОБА_3 06.05.1995 року склала заповіт, згідно з яким належний їй будинок АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами заповіла ОСОБА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку, посвідченого державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області 15.02.2007 року, ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.08.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований житловий будинок, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 28.04.2007 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з статтею 377 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ч. 1 статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно з ч. 4 статті 334 ЦК України, право власності у набувача, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України у справі за № 6-253цс16 від 13 квітня 2016 року норма ст. 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Таким чином, нормативно-правові акти та практика Верховного суду України вказують на цілісність об`єкта нерухомого майна із земельною ділянкою, згідно з вказаними нормами право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Отже, набувши право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 2007 році, позивач одночасно набула право власності на земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтовувала позовні вимоги, а саме - право позивача на земельну ділянку площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 , у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Виходячи з обставин справи, судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220-1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено та підписано 04.10.2019 року.

Головуючий П. Ю. Бойчук