Справа № 307/66/19
Провадження № 2/307/651/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Комяті Н.А.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в місті Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що 22.04.2048 р., біля 17.05 год., ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Polo», н/з SV192BF, не вибрав безпечну швидкість, здійснив обгін та допустив зіткнення з його транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Citan», н/з НОМЕР_1, який їхав попереду й включив лівий покажчик повороту.

Відносно відповідача працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, а пізніше, постановою Тячівського районного суду, притягнуто до адміністративної відповідальності.

В результаті даної ДТП йому було заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ 0000066 від 21.05.2018 р. та звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 18-76 від 13.05.2018 р. вартість ремонтних робіт автомобіля НОМЕР_2, становить 162050 грв.

Моральна шкода полягає в тому, що був технічно пошкоджений належний йому автомобіль, він не мав можливості придбати інший транспортний засіб. Його сімя тривалий час змушена була пересуватися на роботу, для здійснення лікування, використовуючи громадський транспорт чи винаймаючи автомобіль, чи велосипед. Ці обставини посилюють його не малі душевні страждання. Моральну шкоду він оцінює у розмір 10000 грв.

Автомобіль марки «Volkswagen Polo», н/з SV192BF, яким керував ОСОБА_3, у відповідності до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є забезпеченим транспортним засобом, так як є в наявності страховий поліс «Зелена карта», із лімітом відповідальності 100000 грв. за шкоду завдану майну, 200000 грв. за шкоду завдану життю та здоровю.

Моторно (транспортним) страховим бюро України 15.06.2018 р. йому виплачено страхове відшкодування у розмірі 99500 грв.

ОСОБА_3 як особа з безпосередньої вини якої сталась дана дорожньо-транспортна пригода, повинен відшкодувати йому: матеріальну шкоду у розмірі 62500 грв. (162050 грв. (загальна сума майнової шкоди) та 99500 грв. (страхове відшкодування)); моральну шкоду 10000 грв.; та судові витрати: 725 грв. - за сплату судового збору; 2000 грв. за проведення експертизи, орієнтовно 5000 грв. за надання правничої допомоги адвокатом та транспортні виплати у відповідності до наданих квитанцій.

Просить позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що в обґрунтування розміру матеріальної шкоди ОСОБА_2 посилається на звіт № 18-76 від 13.05.2018 р. про оцінку вартості (розміру) збитків, проведеного оцінювачем ОСОБА_5 та рахунок-фактуру № СФ 0000066 від 21.05.2018 р. фізичної особи підприємцями ОСОБА_6 у відповідності до яких вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля становить 162050 грв. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вартість матеріального збитку завданого позивачу пошкодженням його автомобіля в результаті ДТП, становить 162050 грв., а оскільки страхова компанія 15.06.2018 р. вже відшкодувала позивачу завдані йому в результаті ДТП збитки в розмірі 99500 грв., що становить ліміт відповідальності страховика за договором, то на думку позивача відповідач зобовязаний відшкодувати йому різницю саме такого непокритого страховим відшкодуванням збитку, обчисленого за даними звіту № 18-76 від 13.05.2018 р. про оцінку вартості (розміру) збитків, та рахунку-фактури № СФ 0000066 від 21.05.2018 р. в розмірі 62550 грв.

Позов не підлягає задоволенню, так як і оцінювач ОСОБА_5 і ФОП ОСОБА_6 істотно завищили ціни на запчастини, у більшості інтернет-магазинів подібні запчастини коштують на багато дешевше, ОСОБА_6 не має права займатися ремонтом автомобілів, відсутні належні докази оплати позивачем виконаних робіт.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 22.04.2018 р., о 17.40 год., ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», по вул. Армійській, у м. Тячів, допустив порушення правил дорожнього руху внаслідок чого його автомобіль та автомобіль НОМЕР_3, отримали механічні пошкодження.

10.05.2018 р. постановою Тячівського районного суду ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 62500 грв., моральної шкоди 10000 грв., за проведення експертизи 2000 грв. та 5000 грв. за правничу допомогу.

В якості доказів підтвердження завданої позивачу матеріальної шкоди до справи додано рахунок-фактура № СФ-0000066 від 21.05.2018 р. та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення.

За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 частин 1-4 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ч.ч. 1, 2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 42 ч. 1 п. 2 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

З приписів ст. 76, ст. 77 ч.ч. 1, 2, ст. 78, 79, 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 95 ч. 1 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доказам позивача про понесені ним витрати на ремонт автомобіля та витрати на правничу допомогу суд дає критичну оцінку, як неналежним і таким що викликають сумнів у їхній достовірності.

Так із фототаблиць приєднаних до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 13.05.2018 р. убачається, що механічного пошкодження у вигляді часткової деформації нижньої частини зазнали дві дверцята автомобіля позивача з лівого боку та одна стійка.

Однак у своєму звіті оцінювач ОСОБА_5 вирахував розмір збитків в сумі 150670.9 грв.

Для ремонту автомобіля позивач звернувся до ФОП ОСОБА_6, який продав йому запчастини та виконав роботи по ремонту автомобіля на загальну суму 162050 грв.

Як встановив суд, основну суму коштів при визначенні розміру збитків та при проведенні ремонту автомобіля становить вартість запчастин. При цьому їхня вартість у ФОП ОСОБА_6 істотно відрізняється від вартості визначеної оцінювачем. Так двері передні ліві ОСОБА_5 оцінив у 30027.3 грв., а ОСОБА_6 у 35870 гр. ОСОБА_7 зсувні ліві оцінювач оцінив у 31195.9 грв. а ФОП у 56850 грв. В - стояк лівий у ОСОБА_5 коштує 25082.45 грв., а у ОСОБА_6 33430 грв.

Разом з тим представник відповідача надав суду роздруківки цін у інтернет-магазинах на відповідні запчастини, які суттєво відрізняються від цін вказаних оцінщиком та виконавцем ремонтних робіт. У магазинах VEGAAUTO та AVTO.pro двері передні ліві коштують 20928.95 та 20408.2 грв., двері зсувні ліві 21743.39 та 21202.59 грв., В - стояк лівий 17365.1 та 16752 грв.

Крім того суд бере до уваги ту обставину, що згідно виписки з єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців основним видом економічної діяльності ОСОБА_6 є роздрібна торгівля деталями та приладами для автотранспортних засобів.

Згідно наданих документів ОСОБА_6 виконав роботи по ремонту автомобіля позивача, тобто провів роботи на які не має відповідного дозволу чи ліцензії.

Також суд не вважає належними та допустимими доказами надані позивачем чеки про сплату ним ОСОБА_6 162050 грв. у зв`язку з тим, що у них зазначено прізвище покупця ОСОБА_8, не вказано ні вид послуги ні назву товару, у всіх чеках зазначено од і той самий код товару, ЦБ009381, у всіх 16 чеках вказано лише суму 10000 грв., відсутні дані про реєстрацію чеків, крім того ці чеки не відповідають вимогам ст.ст. 2, 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в частині визначення терміну «розрахунковий документ» та проведення розрахунків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктами 3 та 4 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування

моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 р. розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Суд вважає, що у зв`язку із пошкодженням майна позивача йому була завдана моральна шкода, так як він був змушений змінювати свій звичний спосіб життя через необхідність ремонту автомобіля, що позбавило можливості його та членів його сім`ї деякий час користуватися своїм майном та вишукувати інші способи пересування з метою задоволення своїх нагальних проблем та вирішення побутових питань.

Завдану моральну шкоду суд оцінює у 5000 грв.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Ні договору з адвокатом ні доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних адвокатом робіт та їх вартості позивач ОСОБА_2 суду не надав. Тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1187, 1194 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди. Та 725 (сімсот двадцять пять) гривень 50 коп. судових витрат.

Сягнути з ОСОБА_3 до спеціального фонду Державного бюджету України 42 (сорок дві) гривні 90 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 05.03.2019 року.

Головуючий: Гримут В.І.