РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Провадження № 2/510/1098/19

Справа № 510/1518/19

07.10.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

при секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Рені Одеської області заяву представника позивача адвоката Златі Д.С. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» /треті особи приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Ренійський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області/ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Представник позивача адвокат Златі Д.С. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову по зазначеній цивільній справі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі виконавчого напису нотаріуса Ренійським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження по якому розпочалось стягування з позивача 43 391,93 грн.

Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено, що подання боржником позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обумовлює зупинення виконавчого провадження відкритого на підставі цього напису. А тому представник позивача вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння праву власності позивача шкоди, оскільки в рамках виконавчого провадження будуть здійснюватися дії щодо стягнення коштів, зокрема за рахунок майна ОСОБА_1 , що приведе до значних зусиль та витрат по відновленню права позивача у разі задоволення даного позову.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі.

Представник позивача адвокат Златі Д.С. у судове засідання з`явився, просив задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. у судове не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу у його відсутності.

Представник третьої особи Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі.

Суд, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при розгляді заяви про забезпечення позову судом з`ясовується обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Суд зазначає, що відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи №6-2552цс16 у постанові від 18 січня 2017 року, яка є обов`язковою для усіх суб`єктів правозастосування судів України.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ конвенцію та практику суду як джерело права.

У свою чергу, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що захід забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню, відкритому державним виконавцем Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кошовєй І.Ф. постановою ВП № 54332603 від 19 липня 2017 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 10 лютого 2017 року, зареєстрований в реєстрі за номером 1414, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошових коштів у сумі 43 391,93 грн до набрання рішенням законної сили, є необхідним для можливості виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» /треті особи приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Ренійський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області/ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того, суд вважає, що наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій.

Будь-які права інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-154, 157, 258, 260, 261, 352 - 355 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву представника позивача адвоката Златі Д.С. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» /треті особи приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Ренійський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області/ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Зупинити стягнення по виконавчому провадженню, відкритому державним виконавцем Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кошовєй І.Ф. постановою ВП № 54332603 від 19 липня 2017 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича від 10 лютого 2017 року, зареєстрований в реєстрі за номером 1414, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошових коштів у сумі 43 391 (сорок три тисячі триста дев`яносто одна) грн. 93 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова