Єдиний унікальний номер 243/9865/17 Номер провадження 22-ц/804/158/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Дундар І.О., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Розпутько Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року у цивільній справі № 243/9865/17 за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за затримку трудової книжки, (суддя першої інстанції Старовецький Володимир Іванович), -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за затримку трудової книжки.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона працювала в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на посаді спеціаліста групи по договорам, розподілу та контролю.

Відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 на території Донецької та Луганської областей було розпочато антитерористичну операцію.

Незважаючи на це, керівництвом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було прийняте рішення про продовження здійснення своєї господарської діяльності на непідконтрольній території України із залишенням відповідної частки робочого персоналу для нормального функціонування підприємства.

Її робоче місце знаходилося на непідконтрольній території України у м. Горлівці.

За взаємною домовленості між нею та відповідачем 17.03.2017р. вона була звільнена з підприємства.

В день звільнення відповідач не виплатив їй всі належні при звільненні суми, а саме заробітну плату з 01.03.2017р. по 17.03.2017р., а також компенсацію за невикористану відпуску. Факт невиплати зазначених коштів підтверджується зверненням Голови Донецької обласної організації профспілки до АТ «Систем Кепітал Менеджмент» з вимогою про усунення порушень трудового законодавства України ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» щодо грошових розрахунків із звільненими працівниками.

Також, в день її звільнення відповідач не видав їй трудову книжку.

Направлені нею письмові вимоги щодо проведення розрахунку з нею, надання копії наказу про звільнення, довідки про заборгованість по заробітній платі та інших компенсаційних виплат, а також вимоги про пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу, відповідачем були проігноровані.

Ніяких перешкод, які б унеможливлювали призвести з нею розрахунок та видати їй належну оформлену трудову книжку у відповідача не існували, оскільки заробітну плату вона отримувала через банківську установу на підконтрольній території України, а увесь керівний персонал підприємства, у тому числі працівники по веденню кадрового та бухгалтерського обліку, знаходилися на безпечної для себе відстані проведення антитерористичної операції у м. Краматорську та у м. Маріуполі відповідно до нової реєстрації місця знаходження юридичної особи.

Вважає дії відповідача щодо невиплати сум, які належать їй при звільненні з роботи незаконними та дискримінаційними за місцем її проживанням, оскільки заробітна плата була виплачена працівникам за березень 2017р., які знаходились тільки на підконтрольній території України.

Згідно до договору про надання юридичної допомоги № 4 від 29.08.2017 їй були надані юридичні послуги, які складаються: зі складання цієї позовної заяви; витребування доказів на підставі адвокатського запиту. За надання цих юридичних послуг нею було сплачено адвокату суму у розмірі 550,00 грн.,

Позивач просила суд стягнути з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017р. по 17 березня 2017р. у розмірі 3556,56 грн., компенсацію за невикористану відпуску у розмірі 2977,95 грн., за затримку видачі трудової книжки середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 45938,90 грн., судові витрати на правову допомогу у розмірі 550,00 грн.; розглянути у попередньому судовому засіданні заяву про витребування доказів у порядку ст. 137 ЦПК України.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за затримку трудової книжки, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодилася позивач - ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу, яка надійшла до Донецького апеляційного суду 15 листопада 2018 року.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним. Незважаючи на відмову відповідача надати необхідні документи, позивачем були надані суду письмові докази на підтвердження не тільки самого факту наявності обовязку відповідача сплатити суму заборгованості по заробітній платі та інших компенсаційних виплат, але був ще наданий розрахунок суми заборгованості, який був зроблений відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Судом не було надано ніякої правової позиції у рішенні суду відносно листа від 12.04.2017 за підписом Голови Донецької обласної організації профспілки ОСОБА_3, у якому зазначається про необхідність виконати роботодавцем вимоги профспілки щодо виплати усіх сум, які належать працівнику при його звільненні з підприємства.

Саме цей документ і засвідчував факт заборгованості відповідача перед позивачем із заробітної плати та інших компенсаційних виплат, але судом не було звернено уваги на це.

У рішенні суд зазначив про неможливість нарахування заробітної плати за березень 2017 через відсутність документів з первинного обліку праці та заробітної плати.

У своєму рішення суд не навів ніякої правової позиції щодо помилковості чи безпідставності наведених позивачем розрахунку із заробітної плати.

Зауваження суду на необхідність обовязковість наявності первинних документів (табелю обліку робочого часу), є безпідставним оскільки ці документи не мають вже ніякого правового значення для вирішення справи, оскільки після 13 березня 2017 підрозділи відповідача, які знаходилися на непідконтрольної території України не працювали у звязку з їх захопленням. Таким чином на підприємстві після 13 березня 2017 виникла виробнича ситуації, як простої, наслідки якого передбачені ч. 3 ст. 113 КЗпП України.

Позивач просила апеляційний суд скасувати рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року, яке було ухвалене по справі №243/9865/2017 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за затримку трудової книжки та ухвалити нове рішення. Визнати неповажними причини неподання відповідачем доказів до суду та зобовязати відповідача надати докази, які не були надані відповідачем згідно на вимогу Словянського міського суду Донецької області, а саме, довідку про заборгованість із заробітної плати та компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки позивача, оригінал (дублікат) трудової книжки, довідку про розмір середньомісячної (за останні 2 та 12 місяців) та середньоденної заробітної плати.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження у цивільній справі № 243/9865/17 за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та надано відповідачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 14 січня 2019 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку трудової книжки вважати неподаною та повернута позивачу.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (том 2, а.с. 93,95,103), копія апеляційної скарги позивача відповідачем отримана (том 2, а.с 95). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив від відповідача по справі (том 2, а.с. 96-99).

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не зявилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції».

В судове засідання апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 2, а.с. 122).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції послався на те, що нарахування заробітної плати за березень 2017 року є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатного розпису, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Судом достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється відповідачем, що позивач ОСОБА_1 працювала на ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на посаді спеціаліста групи по договорам, розподілу та контролю. Наказом № 233-к від 17 березня 2017 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про звільнення, позивач звільнена 17 березня 2017 року за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпПУ.

Згідно ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 110 КЗпП України передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень Кодексу Законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов'язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Як вбачається із частини 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до частини 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Як вбачається із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 вказаної вище статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014 розпочато проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операції та визначені населені пункти, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. До переліку таких міст включене м. Горлівка.

Крім того, місто Горлівка включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який є додатком № 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085 від 07 листопада 2014 року.

Згідно п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» № 263 від 07 травня 2015 року субєкти електроенергетики, що одночасно провадять діяльність на контрольованій та неконтрольованій території, ведуть окремий бухгалтерський облік господарської діяльності на неконтрольованій та контрольованій території.

08 травня 2015 року відповідачем видано наказ № 289-ОД по ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», відповідно до якого запроваджено особливості ведення діяльності на неконтрольованій території (том № 1, а.с.48).

Згідно наказу № 188-а-ОД від 17 березня 2017 року «Про зміни в організації ведення діяльності», виробнича діяльність підприємства з застосуванням майна ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», над яким втрачено контроль з 13 березня 2017 року визнано припиненою у звязку з втратою контролю над усім рухомим та нерухомим майном ПАТ «Донецькобленерго», а також запасами, документацією, архівами, компютерними системами, системами обліку, програмним забезпеченням, що розташовано у зоні проведення антитерористичної операції, на території, яка не контролюється українською владою в Донецькій області та у місті Донецьку (том № 1, а.с.65).

З наданих відповідачем заяви на імя заступника голови Національної поліції України, начальника Головного управління Національної поліції в м. Києві та витягів з кримінального провадження вбачається, що на підставі заяви ПАТ «Донецькобленерго» 16 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за фактом вчинення 13 березня 2017 року невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, яке виявилося у блокуванні законної господарської діяльності структурних одиниць ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». (том № 1, а.с.49-53).

Відповідач листом від 17 березня 2017 року за № 01/1723/ис повідомив про втрату контролю над здійсненням своєї господарської діяльності у населених пунктах на непідконтрольній Україні території, про відсутність доступу, зокрема, до кадрового діловодства, про відсутність контролю схоронності всіх особових справ та інших документів, які стосуються трудової діяльності співробітників товариства Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Державну інспекцію енергетичного нагляду України, Державну інспекцію з експлуатації електричних станцій і мереж, Державну службу України з питань праці, Головне управління з держпраці у Донецькій області, Державну аудиторську службу України, Державну регуляторну службу України, Міністерство соціальної політики України, Виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального захисту інвалідів, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Міністерство інфраструктури України, Антимонопольний комітет України, Державну екологічну інспекцію України, Міністерство оборони України (том № 1, а.с. 54-55).

Листом від 20 березня 2017 року № 68/1742/ис відповідач повідомив Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про те, що станом на 20 березня 2017 року вивезення документів є неможливим у звязку з ризиками для життя та здоровя співробітників платника податків та у звязку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади. З цих причин Товариство не може предявити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподатківання та/або податкових зобовязань, тощо. У листі приведено загальний перелік документів, вивезення яких є тимчасово неможливим, серед яких зазначені розрахунково платіжні відомості, табелі обліку робочого часу та інші документи (том № 1, а.с.63-64).

04 липня 2017 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» письмово повідомило начальника Департаменту кіберполіції Національної поліції України про те, що 27 червня 2017 року близько о 10:30 год. та 29 червня 2017 року близько о 10:00 год. здійснено несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (компютерів), автоматизованих систем та комп'ютерних мереж ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації, порушення встановленого порядку її маршрутизації. В результаті вищезазначених дій невідомих осіб, а саме дії компютерного вірусу порушена (заблокована) робота компютерів, компютерної мережи та програмного забезпечення товариства (том № 1, а.с.66).

З витягу з кримінального провадження № 0001995 вбачається, що 14 липня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ч. 1 ст. 361-1 КК України за фактом втручання 27 червня 2017 року невстановленої особи за допомогою електронної обчислювальної техніки та шкідливої програми в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та компютерних мереж ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що призвело до втрати ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» інформації. (том № 1, а.с.67).

Як вбачається із Акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, проведеної 03 серпня 2017 року Головним Управлінням Держпраці у Донецькій області за № 05-20-3333/0028, перевірка питань щодо невиплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, додаткової відпустки, невиплати розрахункових сум, невиплати надбавок за стаж роботи в електроенергетичній галузі працівникам, які перебувають на неконтрольованій території, не вбачається можливою у звязку з втратою контролю над всім рухомим і нерухомим майном підприємства, запасами, документацією, архівами, компютерними системами, системами обліку, програмним забезпеченням, яке знаходиться в зоні АТО (том № 1, а.с. 68-80).

На виконання ухвали Словянського міськрайонного суду Донецької області про витребування доказів від 25 січня 2018 року (том № 1, а.с.171), якою зобовязано відповідача надати суду довідку про заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористані дві щорічної основної та додаткової відпустки, копію наказу про прийняття та звільнення з роботи позивача, оригінал його трудової книжки та довідки про розмір середньомісячної та середньоденної заробітної плати, відповідачем надано пояснення щодо неможливості надання вказаних документів, через втрату контролю та доступу до документації кадрового та бухгалтерського обліку на неконтрольованій території; неможливості розрахувати середню заробітну плату, оскільки відсутні дані для розрахунку (том № 1, а.с. 195).

Наказом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 08 травня 2015 року № 289-ОД здійснено розподіл кадрового та бухгалтерського обліку по контрольованій та неконтрольованій державною владою території.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не перемістилась з непідконтрольної території, продовжила працювати на тій частині підприємства, яка перебувала на території проведення антитерористичної операції.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що Науково-правовий висновок ТПП України є не допустимим доказом, є безпідставними, оскільки відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 25 січня 2019 року № 182/2/21-7.3, Науково-правовий висновок щодо унеможливлення виконання обовязків, передбачених законодавством України про працю при звільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є компетентною точкою зору Торгово-промислової палати України, яку сформували залучені до цього на договірних умовах науковці як провідні фахівці у відповідній галузі права, оцінку якої має дати суд при вирішені спору.

На підставі викладеного вище, висновки суду про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, є вірними, оскільки наявність та розмір заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку не підтверджено належними доказами, а не видача позивачу трудової книжки зумовлена злочинними діями третіх осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не прийняв до уваги розрахунок заборгованості, приведений у позовній заяві, не ґрунтуються на законі.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, на який послався позивач проводячи розрахунок заборгованості, застосовується у випадках: надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки; надання працівникам творчої відпустки; виконання працівниками державних і громадських обов'язків у робочий час; переведення працівників на іншу легшу нижчеоплачувану роботу за станом здоров'я; переведення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, на іншу легшу роботу; надання жінкам додаткових перерв для годування дитини; виплати вихідної допомоги; службових відряджень; вимушеного прогулу; направлення працівників на обстеження до медичних закладів; звільнення працівників-донорів від роботи; залучення працівників до виконання військових обов'язків; тимчасового переведення працівника у разі виробничої потреби на іншу нижчеоплачувану роботу; інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України, від 08 лютого 1995 року № 100.

Отже, даний Порядок не може бути застосований для розрахунку заборгованості по заробітній платі, яка обраховується за фактично відпрацьований час на підставі первинних даних про час роботи та розмір посадового окладу.

Вказаний розрахунок ґрунтуються на припущеннях, на яких, виходячи з положень ч. 6 ст. 81 КЗпП України не може ґрунтуватися доказування.

Посилання заявника апеляційної скарги на лист від 12 квітня 2017 року за підписом голови Донецької обласної організації профспілки ОСОБА_3 (том № 1, а.с.10), у якому зазначається про необхідність виконати роботодавцем вимоги профспілки щодо виплати усіх сум, які належать працівникам при їх звільненні з підприємства, не спростовує висновків суду про недоведеність обставин щодо наявності та розміру заборгованості саме перед позивачем, а містить лише вимогу про необхідність проведення повного грошового розрахунку, що не оспорюється сторонами та є вимогою закону.

Доводи апеляційної скарги позивача про необовязковість наявності первинних документів та про те, що у відповідача мають бути усі бухгалтерські та кадрові документи на кожного працівника, оскільки з травня 2015 року і до захоплення майна вся інформація з неконтрольованої території направлялась в електронному вигляді до головних органів управління підприємства у м. Краматорську необґрунтовані, оскільки відповідачем доведено порушення в роботі компютерних мереж внаслідок ураження програмного забезпечення компютерним вірусом шифрувальником.

Оскільки, підприємство було захоплено невідомими особами, відповідач втратив контроль над майном та документацією та також з незалежних від нього причин позбавлений можливості надати суду такі докази.

Доводи апеляційної скарги позивача про не надання відповідачем акту з переліком втрачених документів не свідчать про неправильність висновків суду про відмову у позові.

Відповідно до п.7 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879 у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей в обсязі, визначеному керівником підприємства, обов'язково проводиться інвентаризація активів та зобов'язань, що перебувають на балансі суб'єкта господарювання.

При цьому згідно п.8 цього Положення, підприємства, що знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції (або їх структурні підрозділи(відокремлене майно) перебувають на зазначених територіях), проводять інвентаризацію у випадках, обов'язкових для її проведення тоді, коли стане можливим забезпечити безпечний та безперешкодний доступ уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов'язання та власний капітал цих підприємств.

Зазначені підприємства зобов'язані провести інвентаризацію станом на 01 число місяця, що настає за місяцем, у якому зникли перешкоди доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, та відобразити результати інвентаризації в бухгалтерському обліку відповідного звітного періоду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2018 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 07 березня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна