Справа № 303/7600/18
номер рядка стат. звіту - 49
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2019 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі: головуючої - судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань Багин Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

05 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3 на її користь на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що 08.09.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який за рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.11.2017 року було розірвано. Від даного шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого після розірвання шлюбу, за рішенням суду, залишено проживати разом з нею. Кошти на утримання відповідач надає не регулярно, не бере участі в додаткових витратах, викликаних частими хворобами дитини. На даний час позивачу необхідно більше коштів на утримання дитини у зв'язку з тим, що дитина потрапила з відповідачем в ДТП і потребує тривалої реабілітації, вітамінотерапії та посиленого збалансованого харчування, рекомендовано санаторно - курортне лікування. Заробітної плати позивача недостатньо для утримання сина, а оскільки відповідач не отримує регулярного офіційного доходу, так як приховує свій офіційних дохід, має комерційну палатку на ринку, на утриманні інших непрацездатних чи неповнолітніх осіб немає, то просить визначити аліменти в твердій грошовій сумі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася. Від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності де зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів в розмірі 3000 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем за рішенням Мукачівського міськрайонного суду № 303/5836/17 від 10.11.2017, розірвано (а.с.8).

Встановлено та підтверджується документально, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею (а.с.7, 8).

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).

Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи позивача про захворювання сина підтверджується матеріалами справи, а саме: з виписки з історії хвороби та довідок вбачається, що дитина знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні ОДЛ з діагнозом тупа травма черева з 26.06.2018 року по 23.07.2018 року (а.с.9, 10, 11).

Разом з цим, позивачем суду не надано доказів фінансової спроможності відповідача, наявності в нього майна і т.д.. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік», який на період з 01 січня по 30 червня 2019 року становить: для дитини віком до 6 років - 1626 гpивень.

Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу ст. 182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв'язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи позицію позивача, так і часткове визнання позову відповідачем, а також те, що відповідач є працездатним, здоровим чоловіком, на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб немає, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно, саме на ту суму, яку визнає відповідач, оскільки доказів, які б давали підстави стягувати з нього аліменти в більшому розмірі позивачем не надано та судом не встановлено.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 80, 84, 141, 180, 182, 183, 184, 191 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривні судового збору в дохід держави.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканка АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця - АДРЕСА_2, РНОКПП - НОМЕР_2.

Повний текст рішення виготовлено 04 березня 2019 року.

Головуюча Л.В. Курах