Постанова

Іменем України

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 760/12449/16-ц

провадження № 61-29404св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Іпотечний центр у м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року в складі судді Оксюти Т. Г. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року в складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Борисової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Іпотечного центру у м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - Іпотечний центр) про стягнення пені та компенсації збитків за невиконання грошового зобов`язання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 11 вересня 2010 року між Іпотечним центром та Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой» (далі - ТОВ «Градострой») укладений договір про будівництво (придбання) доступного житла № 1/ 10509 , відповідно до умов якого сторони домовились про організацію спорудження багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 силами забудовника.

За умовами вказаного договору, ТОВ «Градострой» взяло на себе зобов`язання забезпечити своєчасне введення об`єкта будівництва в експлуатацію у межах терміну і на умовах, визначених договором, незалежно від обсягу фінансування, отриманого від замовника.

13 грудня 2010 року між нею та Іпотечним центром укладений договір про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки. Позивач виконала свої договірні зобов`язання та перерахувала на поточний рахунок грошові кошти, визначені договором.

Також позивач зазначає, що за сприяння Іпотечного центру вона вступила в договірні правовідносини з третьою особою - ТОВ «Градострой», та зобов`язалася внести на рахунок Товариства кошти в якості фінансування будівництва квартири в багатоквартирному будинку.

Однак товариство належним чином свої зобов`язання забудовника не виконало, не добудувало і не ввело будинок в експлуатацію, що призвело до порушення її законних прав та інтересів, а тому вважає, що саме з Іпотечного центру, яке допустило ТОВ «Градострой» до участі в державній програмі фінансування будівництва доступного житла та доручило йому здійснювати будівництво, підлягає стягненню на її користь пеня та компенсація збитків за невиконання грошового зобов`язання.

Враховуючи наведене, позивачка просила стягнути з Іпотечного центру на її користь грошові кошти в сумі 205 064,75 грн в якості пені за невиконання грошового зобов`язання за період із 16 травня 2015 року по 15 травня 2016 року; грошові кошти в сумі 60 226,98 грн в якості відшкодування суми трьох відсотків річних за період із 01 жовтня 2011 року по 13 липня 2016 року; грошові кошти в сумі 373 970,63 грн в якості відшкодування інфляційних збитків за період із 01 жовтня 2011 року по 16 травня 2016 року; грошові кошти в сумі 243 411,03 грн в якості відшкодування процентів за користування чужими грошовими коштами за період із 01 жовтня 2011 року по 16 травня 2016 року.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що під час розгляду справи не встановлено факту порушення Іпотечним центром взятих на себе перед позивачем договірних зобов`язань, відповідачем своєчасно перераховано позивачу грошові кошти в якості державної підтримки будівництва. Крім того, Іпотечний центр не користувався коштами позивача, так як вони були перераховані на рахунок ТОВ «Градострой» для фінансування проведення будівництва.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що факт належного, повного та своєчасного виконання Іпотечним центром взятого на себе за договором про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки від 13 грудня 2010 року зобов`язання достовірно встановлений. При цьому доводи позивача щодо порушення її прав внаслідок тривалої затримки введення будинку в експлуатацію стосуються невиконання договірних обов`язків третьою особою ТОВ «Градострой».

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що Іпотечний центр не допустив порушення, в тому числі прострочення виконання зобов`язання, що свідчить про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з цього відповідача пені, інфляційних втрат і трьох відсотків річних.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу нарішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що суди не встановили обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме, що ТОВ «Градострой» ніколи не отримувало права на використання земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

При цьому відповідач Іпотечний центр не може виконувати взяті на себе договірні зобов`язання щодо управління грошовими коштами позивача, оскільки він не має на це необхідної ліцензії, протиправно залучив ТОВ «Градострой» до участі в державній програмі будівництва (придбання) доступного житла та безпідставно дозволив товариству суттєво підвищити кошторис будівництва.

Крім того, звертає увагу, що за подання позову до суду вона сплатила судовий збір у більшому ніж це передбачено законодавством розмірі, а тому надлишкова сплачена сума має бути повернута їй.

У грудні 2017 року Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в яких просив скаргу відхилити, рішення судів залишити без змін.

У січні 2018 року Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в яких просило скаргу відхилити, рішення судів залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

За вимогами підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Справу розподілено судді-доповідачу.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи, щодо законності та обґрунтованості.

Виклад фактичних обставин справи

Судом установлено, що 11 вересня 2010 року між Іпотечним центром та ТОВ «Градострой» укладений договір про будівництво (придбання) доступного житла № 1/ 10509 , відповідно до умов якого сторони домовились про організацію спорудження багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , силами забудовника.

За умовами вказаного договору, ТОВ «Градострой» взяло на себе зобов`язання забезпечити своєчасне введення об`єкта будівництва в експлуатацію у межах терміну і на умовах, визначених договором, незалежно від обсягу фінансування, отриманого від замовника.

13 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та Іпотечним центром укладений договір про управління коштами для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки.

Відповідно до умов договору забудовником для спорудження багатоквартирного житлового будинку, в якому буде розташована проінвестована за договором квартира, визначено ТОВ «Градострой», яке в установленому законодавством порядку, згідно з договором оренди земельної ділянки, зареєстрованому в Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 18 грудня 2008 року за № 63-6-00176, отримало право на користування земельною ділянкою в розмірі 0,6902 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 для спорудження об`єкта будівництва, або згідно з укладеним договорами має право розпоряджатися житловою площею в об`єкті будівництва.

Об`єктом будівництва за договором визначено 441-квартирний, 24-ти поверховий будинок на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого організовує забудовник ТОВ «Градострой».

Об`єктом фінансування за договором визначено квартиру в багатоквартирному будинку, будівництво якого організовує забудовник ТОВ «Градострой», яка після завершення будівництва стає окремим майном.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що державна підтримка у розмірі 30% від нормативної вартості житла для надання державної підтримки надається, виходячи з норми не більше, як 21 кв. м загальної площі житла на 1 особу, та додатково на 10,5 кв. м на сім`ю.

Згідно з пунктом 1.8 договору грошовий розмір державної підтримки визначено в сумі 176 179,00 грн, частка грошових коштів ОСОБА_1 , необхідних для будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки, становить 415 320,70 грн, а також суми винагороди (відшкодування) за обслуговування коштів, що становить 0,7 відсотка вартості договору в сумі 4 140,00 грн.

Відповідно до пункту 1.9 договору для фінансування будівництва (придбання) квартири за державної підтримки ОСОБА_1 відкрито власний поточний рахунок № НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товариству «АКБ Банк».

У пункті 1.13 договору було погоджено, що після накопичення на рахунку ОСОБА_1 повної вартості об`єкта фінансування, яким є квартира, Іпотечний центр зобов`язується протягом 10 робочих днів забезпечити укладення між ТОВ «Градострой» та ОСОБА_1 договору про відступлення майнових прав на об`єкт фінансування, істотними умовами якого є перехід до ОСОБА_1 майнових прав на квартиру. Після укладення цього договору Іпотечний центр здійснює фінансування об`єкта у розмірі, що дорівнює відсотку готовності об`єкта будівництва, підтвердженого згідно з вимогами Іпотечного центру.

На виконання умов вказаного договору ОСОБА_1 внесла на рахунок № НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товариству «АКБ Банк» 419 461,20 грн власного внеску, що становить 70 % вартості об`єкта фінансування. Відповідно до умов договору Іпотечний центр перерахував на рахунок ОСОБА_1 грошову підтримку у розмірі 30% вартості об`єкта фінансування, що становить 176 179,00 грн.

Після накопичення на власному рахунку ОСОБА_1 суми коштів, що становить 100% вартості об`єкта фінансування, а саме 591 499,70 грн, 22 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Градострой» укладений договір відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шнирьовою Г. М. та зареєстрований в реєстрі за № 3748.

Відповідно до умов вказаного договору, ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити ТОВ «Градострой» грошову суму у розмірі 73,36 % вартості майнових прав, що становить 433 924,17 грн протягом трьох днів з моменту підписання цього договору, та 26,64 % вартості майнових прав, що становить 157 575,53 грн до завершення будівництва будинку, кінцевий строк якого встановлений до ІІІ кварталу 2011 року.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що з дня набрання чинності цим договором майнові права на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення - квартиру, вважаються відчуженими на користь ОСОБА_1

Договір набирає чинності з моменту його підписання та нотаріального посвідчення (пункт 8.1).

На виконання умов договору 05 січня 2011 року з власного рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 на рахунок ТОВ «Градострой» НОМЕР_3, яке є забудовником багатоквартирного будинку на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , перераховано визначені договором суми коштів, що підтверджується випискою Публічного акціонерного товариства «АКБ Банк» по рахунку № НОМЕР_2 .

В подальшому, 26 грудня 2011 року між ТОВ «Градострой» та ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін до договору відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 22 грудня 2010 року, яким було внесено зміни, та зазначено орієнтовним строком введення будинку в експлуатацію - 30 вересня 2012 року, а датою передачі об`єктів фінансування громадянам під заселення - лютий 2013 року.

Станом на час розгляду справи багатоквартирний будинок на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 в експлуатацію не введений, профінансована квартира ОСОБА_1 не передана.

Нормативно-правове обґрунтування

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача).

Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду.

Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обов`язковими передумовами стягнення з будь-якої особи пені, інфляційних втрат і трьох відсотків річних є наявність між двома особами зобов`язання, його грошовий характер та встановлення факту невиконання або неналежного виконання цього зобов`язання однією із сторін.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржувані рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що під час розгляду справи не встановлено факту порушення Іпотечним центром взятих на себе перед позивачем договірних зобов`язань, відповідачем своєчасно перераховано позивачу грошові кошти в якості державної підтримки будівництва, крім того, Іпотечний центр не користувався коштами ОСОБА_1 , так як вони були перераховані на рахунок ТОВ «Градострой» для фінансування будівництва, тобто відсутнє порушення прав позивача саме Іпотечним центром.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. М. Фаловська