Ухвала

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 296/11660/18

провадження № 61-12659св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Держава України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Житомирське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області на рішення Корольовського районного суду

м. Житомира, у складі судді Сингаївського О. П., від 19 грудня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду, у складі колегії суддів:

Талько О. Б., Коломієць О. С., Шевчук А.М., від 18 червня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області (далі - УДКСУ у м. Житомирі Житомирської області) про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вона була звільнена з посади судді Житомирського апеляційного адміністративного суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

З 12 липня 2017 року вона перебуває на обліку в Житомирському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання, як суддя у відставці, яке нараховане у розмірі 80 відсотків від суддівської винагороди відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зазначала, що відповідно до положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України)орган Пенсійного фонду України, як податковий агент, щомісячно утримував з її щомісячного грошового утримання податків (прибуткового та військового) доходів фізичних осіб. За період з липня 2017 року по лютий 2018 року включно розмір утримання податків становить 13 640, 28 грн (12 591, 03 грн податку на прибуток та 1 049, 25 грн військового збору).

Рішенням Конституційного суду від 27 лютого 2018 року № 1-р/20 визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164

ПК України та втрачають свою чинність з дня ухвалення цього рішення. У цьому рішенні Конституційного Суду України зазначено, що реалізація положення абзацу першого п. підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164

ПК України створює умови, за яких громадянин, розмір пенсії якого перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), повинен сплачувати податок, а громадянин, розмір пенсії якого є нижчим звільнений від такого оподаткування. Тобто платники, які сплачували більші соціальні внески протягом трудової діяльності, відповідно до оспорюваного положення кодексу повинні додатково сплачувати податок у розмірі, встановленому підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Вважала, що відрахування податків з її щомісячного грошового утримання призвело до заподіяння їй шкоди, яка підлягає відшкодуванню у порядку статті 152 Конституції України, статті 1175 Цивільного кодексу України

(далі - ЦК України). Зазначила, що недоотримувала дохід у вигляді утриманих податків з пенсійних виплат у розмірі 13 640, 28 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з Державного бюджету України на її користь шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України 13 640, 28 грн майнової шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19 грудня

2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 13 640, 28 грн шкоди, завданої законом, який визнаний неконституційним.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що визнання неконституційними змін, внесених до Податкового кодексу України Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» і втратою ними своєї чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України № 1-р/2018 від 27 лютого 2018 року, вказує на незаконне утримання коштів з грошового утримання позивача через дію вказаних норм з вересня 2017 року по лютий 2018 року, в зв`язку з чим порушене її право підлягає захисту шляхом задоволення позову і компенсації недоотриманих коштів в порядку статті 152 Конституції України, статей 22, 1175 ЦК України за рахунок коштів Державного бюджету України у розмірі 13 640, 28 грн.

Відповідно до пунктів 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011 року, визначена судом сума підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з відповідного рахунку органом казначейства.

Короткий зміст судового рішення апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 18 червня 2019 рокуапеляційну скаргу УДКС у м. Житомирі Житомирської області залишено без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира

від 19 грудня 2018 року,- без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до спірних правовідносин положення статей 56, 152 Конституції України та частини першої, пункту 2 частини другої статті 22, 1175 ЦК України.

Судом враховано, що положення Податкового кодексу України, на підставі яких із щомісячного довічного утримання ОСОБА_1 здійснювались утримання коштів, визнані неконституційними, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення коштів у розмірі 13 640, 28 грн, які не були отримані нею протягом періоду з 12 липня 2017 року по 28 лютого 2018 року.

Територіальний орган Державної казначейської служби України є уповноваженим державою органом, що здійснює списання коштів державного бюджету на виконання судових рішень про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.

Короткий зміст вимог касаційної скарг

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду, УДКС у

м. Житомирі Житомирської області, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а провадження у справі закрити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 296/11660/18 та витребувано її матеріали з місцевого суду.

У серпні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга УДКСУ у м. Житомирі Житомирської області мотивована зокрема тим, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у подібній справі № 686/23445/17 (провадження № 14-162цс19) касаційну скаргу Державної казначейської служби України у

м. Хмельницькому Хмельницької області задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого

2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області

від 03 травня 2018 року скасовано. Провадження у справі до Держави України в особі УДКСУ у м. Хмельницькому Хмельницької області закрито.

При цьому вказана постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року мотивована порушенням судами попередніх інстанцій правил юрисдикції.

Враховуючи обов`язковість висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 686/23445/17 УДКСУ вважало за необхідне застосовувати їх і в розглядуваній справі за позовом ОСОБА_1 та закрити провадження у цивільній справі.

Учасниками справи відзив на касаційну скаргу не подано

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга УДКСУ фактично обґрунтована порушенням судами першої і апеляційної інстанцій правил предметної та суб`єктної юрисдикції та необхідністю у зв`язку із цим закриття провадження у цивільній справі № 296/11660/18.

Керуючись статтями 402, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Житомирське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, за касаційною скаргою Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 червня

2019 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович