ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 401/468/16

провадження № 22-ц/4809/597/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

учасники справи:

позивач - Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»;

відповідач - ОСОБА_4;

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 червня 2016 року, у складі судді Гонтаренко Т.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в розмірі 19432,80 грн. за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилався на те, 13.03.2012 року між сторонами був укладений договір № A37KRP53410065 про надання банком кредиту в сумі 4 999,64 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідач кредит не погашає, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 19 432,80 грн з яких: 4 999,65 грн - заборгованість за кредитом; 3,36 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 499,88 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 11 528,35 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 901,56 грн - штраф (процентна складова).

Позивач, просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором, що станом на 02 лютого 2016 року складає 19 432,80 грн.

Короткий зміст рішення районного суду

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 червня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що з моменту виникнення у позивача права на позов і до фактичного його подання минуло більш ніж три роки, тому позов подано за межами позовної давності.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк» ставить питання про скасування рішення районного суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Зокрема зазначає, що судом безпідставно зроблено висновок про сплив позовної давності, неповно досліджено обставини, що мають значення для справи, не дано належної оцінки наданим доказам, висновки суперечать дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Акцент-Банк» задоволено частково. Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 червня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість в сумі 8 688,32 грн, що складається із: заборгованості за кредитом - 4 999,65 грн, заборгованості за відсотками - 3,36 грн, заборгованості за комісією - 124,99 грн, заборгованості по пені - 3 560,32 грн та 868,83 грн у відшкодування судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції, вказуючи про сплив позовної давності, не звернув уваги, що у зобов'язаннях, в яких строк виконання визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду, Верховний Суд виходив з того, що суд апеляційної інстанції не дослідив питання перебігу позовної давності відповідно до вимог Закону, а також спливу позовної давності в частині чергових платежів, не з'ясував розмір заборгованості з урахуванням перебігу строку позовної давності яка повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У поданій апеляційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк» просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник - ОСОБА_5 надали письмове заперечення проти доводів апеляційної скарги, в якому вказують про відсутність договірних відносин з позивачем, проте згодні з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову через сплив позовної давності.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 лютого 2019 року відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи був призначений в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та рішення апеляційного суду з врахуванням позицій та зауважень суду касаційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

13 березня 2012 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № A37KRP53410065, що підтверджується анкетою-заявою від імені ОСОБА_4 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, заявою позичальника № A37KRP53410065, довідкою про умови кредитування, графіком погашення кредиту, рахунком та товарним чеком, наданими банком і дослідженими судом першої інстанції.

За умовами кредитного договору, що містяться у заяві, підписаній від імені ОСОБА_4, останньому надано кредит в сумі 4 999,65 грн. строком на 12 місяців до 12 березня 2013 року з відсотковою ставкою 0,12 % річних, зі сплатою одноразової винагороди та щомісячної комісії, для оплати за придбаний товар.

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ПАТ "Акцент-Банк" заборгованість відповідача, станом на 02.02.2016 року складає: 19432 грн. 80 коп. з яких: 4999 грн. 65 коп. - заборгованість за кредитом; 3 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1499 грн. 88 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 11528 грн. 35 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 901 грн. 56 коп. - штраф (процентна складова).

Представник відповідача надав суду заяву про відмову позивачеві в задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності. В той же час відповідач заперечував факт укладання кредитного договору від 13 березня 2012 року № A37KRP53410065 між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4, в той же час з вимогами про його недійсність до суду не звертався та не надав відповідних доказів на спростування доводів позивача щодо укладення кредитного договору у передбаченій законом письмовій формі.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2012 року між ПАТ "Акцент-Банк" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № A37KRP53410065, що підтверджується анкетою-заявою від імені ОСОБА_4 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, заявою позичальника № A37KRP53410065, довідкою про умови кредитування, графіком погашення кредиту, рахунком та товарним чеком, наданими банком і дослідженими судом першої інстанції ( а.с. 67-73).

За умовами кредитного договору, що містяться у заяві, підписаній від імені ОСОБА_4, останньому надається кредит в сумі 4999 грн. 65 коп. строком на 12 місяців до 12 березня 2013 року, зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 541,90 грн., період сплати з 10 по 14 число кожного місяця (пункт 6), з відсотковою ставкою 0,12 % річних, зі сплатою єдиноразової винагороди та щомісячної комісії, для оплати за придбаний товар (а.с.70).

Перевіривши додані до позовної заяви докази, колегія суддів вважає, що банком доведено факт надання ОСОБА_4 кредиту, відтак доведеним є факт існування між сторонами грошового зобов'язання.

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

На підставі п. п. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що на час звернення позивача до суду сплинув строк позовної давності для всіх вимоги про стягнення кредитної заборгованості.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України районний суд не встановив строк повернення кредитних коштів та помилково рахував строк позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розрахунків наданих ПАТ "Акцент-Банк" заборгованість відповідача, станом на 02 лютого 2016 року складала 19432 грн. 80 коп., з яких: 4999 грн. 65 коп. - заборгованість за кредитом; 3 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1499 грн. 88 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11528 грн. 35 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 901 грн. 56 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.4).

Разом з тим, оскільки із позовом до суду ПАТ «Акцент-Банк» звернулося 15 лютого 2016 року (дата здачі позову на пошту), а строк внесення останнього платежу сплив 12 березня 2013 року, то щодо позовних вимог про стягнення: 11528 грн. 35 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. 00 коп. - штрафу (фіксована частина); 901 грн. 56 коп. - штрафу (процентна складова) позивачем пропущено однорічний строк позовної давності без поважних на те причин, а тому у задоволенні зазначених вимог слід відмовити.

Також, з урахуванням умов договору щодо періодичності щомісячних платежів та вимог закону щодо загальної позовної давності, позивач набув право на стягнення заборгованості за кредитом в межах позовної давності тільки в межах одномісячного платежу за період з 15 лютого по 12 березня 2013 року в розмірі 541 грн. 90 коп. (тіло кредиту) та 3 грн. 36 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, а всього 545 грн. 26 коп.

Згідно частин четвертої, п'ятої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до якої кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною, а у відповідності до частини восьмої статті 18 Закону (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Таким чином, умови кредитного договору, які передбачають стягнення зі споживача щомісячної комісії є нікчемними та не потребують визнання недійсними.

Але, встановивши плату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу.

Отже, позивач нарахував у рахунок погашення заборгованості комісію за послуги, що супроводжують кредит в розмірі 1499,88 грн. за рахунок відповідача, що є незаконним.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16, яка є обов'язковою для всіх судів України.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, чим допустив неповне з'ясування обставин справи, що в подальшому призвело до ухвалення рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про задоволення позову через неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ "Акцент-Банк".

Про судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 2,8 %, сплачений судовий збір підлягає стягненню: - за подання апеляційної скарги з позивача на користь відповідача в розмірі 1473 грн. 30 коп., за подання позовної заяви з відповідача на користь позивача у розмірі 38 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 червня 2016 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» кредитну заборгованість в розмірі 545 грн. 26 коп. та компенсацію судового збору у розмірі 38 грн. 60 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_4 компенсацію судового збору у розмірі 1473 грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: