Справа № 583/36/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді - Плотникової Н.Б.
при секретарі - Логвиненко Л.М.
розглянувши у судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за позовом
ОСОБА_1
до ОСОБА_2
треті особи: Служба в справах дітей Охтирської районної державної адміністрації, Чупахівська селищна рада Охтирського району Сумської області
про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
ВСТАНОВИВ:
04.01.2018 року позивачка подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з липня 2010 року проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них з відповідачем народився син ОСОБА_3 , запис про батька в свідоцтві про народження якого вчинено відповідно до ст. 135 СК України за її (позивачки) заявою. Відповідач спочатку визнавав сина, проявляв до нього батьківські почуття, приймав участь у його вихованні. Однак через два роки після народження сина відповідач зазначив, що дитина його не цікавить. На даний час вона (позивачка) з сином проживає окремо від відповідача та не має змоги самостійно утримувати дитину, в зв`язку з чим звернулася до суду з позовом.
Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Позивач в судовому засіданні пояснила, що з липня 2010 року вона спільно проживала разом з відповідачем у її (позивачки) батьків як чоловік та жінка, однак шлюбу не реєстрували. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 , вона разом з відповідачем вибирали ім`я дитині, разом обирали хрещених батьків дитині, відповідач купував дитині речі та продукти, називав своїм сином. Однак через два роки після народження сина відповідач зазначив, що дитина його не цікавить, та заявив, що це не його дитина, перестав матеріально допомагати дитині. Тому вона змушена була звернутись з позовом в суд.
Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, мотивуючи свої заперечення тим, що відповідач ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а висновок судово- генетичної експертизи, проведеної по справі, викликає сумніви в його правильності.
Представник третьої особи служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації в судовому засіданні вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Представник третьої особи Чупахівської селищної ради Охтирського району в судове засідання не зявився, в письмовій заяв просить справу розглядати у відсутності представника, рішення прийняти на розсуд суду.
Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, його представника, представника третьої особи, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20.05.2014 року виконкомом Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області, та про що 20.05.2014 року складено відповідний актовий запис за №12 (а.с.6).
Відповідно до актового запису про народження № 12 від 20.05.2014 р. відомості про батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Книзі реєстрації народжень записані на підставі ст. 135 СК України за вказівкою матері (заява № 12/03-05-10 від 20.05.2014 р.) (а.с. 138).
Відповідно до висновку експерта № 155 від 09.08.2018 року, складеного експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Юрченко О.В., вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Hummel К at all «Biosta-tistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden» Stuttsart, 1971., біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 практично доведено (а.с. 80-83).
Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.
Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обов`язки. Згідно зі ст. 121 Сімейного Кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленомустаттями 122 та 125 цього Кодексу.
Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами Сімейного Кодексу України.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Встановлено, що відповідно до ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2018 року експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Юрченко О.В. було проведено молекулярно-генетичне дослідження, яким встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99 %, таким чино біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 практично доведено.
Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року № 3451/05, § 34, «Кalacheva V. Russian Federation»).
Висновок судово-генетичної експертизи від 09.08.2018 року, проведеної у справі, узгоджується з іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме: з показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що з 2010 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у відносинах між собою, хоча шлюбу не реєстрували, вони проживали разом вдома у батьків позивачки. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилася дитина - ОСОБА_6 ; спочатку після народження дитини ОСОБА_2 приходив до дитини, купував речі та продукти для дитини, визнавав своє батьківство щодо малолітнього ОСОБА_3 , називаючи його сином, однак потім поступово відповідач перестав приходити та цікавитися дитиною.
Доводи відповідача та його представника про те, що процедура проведення судово-медичної генетичної ідентифікації в приміщенні Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи викликає сумніви, пов`язані з тим, що ухвалою суду було визначено направити для проведення дослідження ОСОБА_2 та дитину ОСОБА_3 , між тим відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи було здійснено відбір крові також у матері дитини ОСОБА_1 при проведенні дослідження, -судом не було взято до уваги та ухвалою суду від 13.02.2019 р. у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про призначення повторного судового експертного дослідження для встановлення батьківства ОСОБА_2 було відмовлено.
Відповідачем та його представником не наведено жодних суттєвих обставин, які б викликали сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, не наведено обставин щодо наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.
Судово-медичне дослідження з використанням ДНК-аналізу було проведено судово-медичним експертом відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року N 6, згідно з методикою, викладеною в методичних рекомендаціях «Використання ДНК-аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей)» МОЗ України Київ 2012, з використанням іонообмінної смоли Chelex 100.
Доводи відповідача про те, що процедура судово-медичної генетичної ідентифікації в приміщенні Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи викликає сумніви, так як було здійснено відбір крові також у матері дитини ОСОБА_1 при проведенні дослідження, - спростовуються показами допитаного в судовому засіданні судового експерта Юрченко О.В., яка була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, та пояснила в судовому засіданні, що генотип дитини складається з ознак, які присутні в генотипі батька та матері дитини, а тому щоб виключити можливість хибного висновку, досліджуються кров батька, матері та дитини. Крім того, такі доводи відповідача та його представника спростовуються положеннями п. 2.5.5 Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року N 6, відповідно до якого забір крові і слини в осіб, які проходять у справі, здійснюється тільки при одночасному їх прибутті до відділення.
У зв`язку з наведеними вище обставинами, суд вважає підтвердженим факт, що батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 батьком малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають задоволенню.
Заперечуючи встановлені судом обставини, відповідач належних і допустимих доказів на їх спростування не надав.
Згідно довідки виконавчого комітету Чупахівської селищної ради № 4312 від 18.12.2017 р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.7).
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 , яка працює в ПСП Агрофірма «Піонер», отримує мінімальну заробітну плату, що підтверджується довідкою від 18.12.12017 р. (а.с. 8).
Також при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , який працює в військовій частині НОМЕР_2 , отримує грошове забезпечення в сумі 7846,50 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою № 181 від 05.12.2018 р. (а.с. 141), інших утриманців не має.
З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття.
Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному гарантованому розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі в сумі 7325,50 грн., що складається з судового збору в сумі 704,80 грн. та витрат пов`язаних з проведення експертизи в сумі 6620,70 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.
На підставі викладеного, ст. ст. 128, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Чупахівка Охтирського району Сумської області, громадянина України, батьком малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття, починаючи стягувати з 04.01.2018 року та аліменти сплачувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).
Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) судові витрати по справі в сумі 7325,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Плотникова Н.Б.