У Х В А Л А

04 березня 2019 року

м. Київ

справа № 201/11696/16-ц

провадження № 61-26838св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року у складі судді Антонюк О. А. та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Деркач Н. М., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ «КБ «ПриватБанк») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 26 травня 2006 року між нею та АТ «КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір, відповідно до якого вона отримала кошти у розмірі 15 000,00 грн на ремонт будинку зі сплатою 2,00 % на місяць за користування ним та терміном повернення до 25 лютого 2015 року.

У зв'язку з неналежним виконанням нею кредитних зобов'язань, за заявою банківської установи 03 квітня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. вчинено виконавчий напис № 138794 за кредитним договором від 26 травня 2006 року про стягнення з неї (позивача) заборгованості у розмірі 208 308,67 грн.

На підставі виконавчого напису нотаріуса 23 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт її майна та оголошено заборону на його відчуження.

Зазначала, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом порушено вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат», так як сума заборгованості не була безспірною, письмову вимогу від банку про усунення порушень вона не отримувала.

За відсутності підтвердження її ознайомлення з обчисленим банком розміром боргу, у нотаріуса не було визначених законодавством підстав для вчинення виконавчого напису, у зв'язку з чим просила позов задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем позовних вимог та ненадання нею доказів, які б свідчили про те, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про вчинення оскаржуваного виконавчого напису з дотриманням передбаченої законодавством процедури.

ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, праву направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Суди не звернули увагу на те, що розмір заборгованості, який відповідачем запропоновано погасити їй відрізняється від розміру заборгованості, зазначеного у заяві на вчинення виконавчого напису та виконавчому написі нотаріуса, тобто вказані суми не узгоджувались із нею, як з боржником, та не є безспірними.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат