Справа № 466/3712/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ПАВЛИШИН К.І.

за участю сторін ОСОБА_1Я,, КЕЧМИ М.С.

представників сторін ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 (Львівська область, Камянка - Бузький район, с. Новий Яричів, вул. А.Міцкевича, 20 ) до ОСОБА_4 Маряна Степановича (м.Львів, вул. Біберовича, 15/6) про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

16.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики на загальну суму 15 000,00дол.США, яка на момент укладення договору була еквівалентна 399 750,00грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 03.10.2017 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого останньому було передано у борг 17 500,00дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ на момент отримання позики становило 466 375,00грн. Факт отримання коштів відповідачем було оформлено розпискою.

У встановлений договором строк, а саме до 14.10.2017року відповідач не повернув позивачу гроші. В суму зарахувань боргу від відповідача отримано товарно-матеріальні цінності на суму 2500,00дол.США, тому залишок боргу становить 15 00,00дол.США.

На даний час сума боргу не повернута відповідачем, тому позивач змушений звернутись до суду, просить стягнути з відповідача борг за договором позики.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 15 000,00дол.США.

Позивач, допитаний в судовому засіданні в якості свідка, дав пояснення, що неодноразово позичав під розписку кошти відповідачу, останній раз у сумі 17 500,00дол.США. Відповідач писав на вимогу позивача розписки, оригінали яких після повернення коштів позивач повертав. Сума позики була передана у домі позивача в присутності його батька. На вимоги повернути гроші відповідач не реагував, уникав зустрічей. Позивач звертався у звязку з цим в правоохоронні органи.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили. Відповідач пояснив, що справді неодноразово під розписки позичав та повертав у ОСОБА_1 кошти, останній раз в розмірі 4800,00дол.США. Цю суму повернув частинами з простроченням у два тижні з врахуванням відсотків у загальному розмірі 5600,00дол.США. Стверджує, що кошти у сумі 17500,00дол.США не позичав, розписка була написана під тиском позивача через три місяці в січні. З батьком позивача він не знайомий і вдома у позивача не бував. Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, показання позивача в якості свідка, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16, Верховним Судом у постанові по справі №707/2606/16-ц провадження 61-28762св18 від 31.10.2018 року зроблений правовий висновок про те, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, а наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов'язання не виконане.

Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 03.10.2017 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого позивач ОСОБА_1 надав відповідачеві ОСОБА_4 позику в розмірі 17 500,00грн. Факт отримання коштів відповідачем було оформлено розпискою. Оригінал розписки був наданий позивачем та оглянутий судом в судовому засіданні. Після цього розписка була повернута позивачеві.

Відповідно до розписки, позика надавалася відповідачеві на строк до 14.10.2017р. Розпискою передбачено сплату 10% від суми позики за кожен день прострочення повернення позики.

У встановлений договором строк до 14.10.2017року відповідач не повернув позивачу гроші. Вимога про повернення позики, скерована відповідачу 03.04.2018р., не виконана.

Позивачем зазначено, що відповідач на виконання зобовязання передав йому товарно-матеріальні цінності на суму 2500,00дол.США. Решта боргу в сумі 15000 доларів США не повернута.

Наявність у позивача оригіналу боргового документу свідчить про те, що зобовязання за ним відповідачем не виконано.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, у встановлений договором строк позика повернута не була. Тому позов про примусове стягнення суми позики підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до офіційного курсу валют НБУ на день ухвалення рішення судом вартість 100 доларів США складає 2708,75грн.

Загальна сума заборгованості договором позики становить 15 000,00дол.США, що відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення судом складає 406 312,50грн. Ця сума боргу підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку.

У завязку із задоволенням позову, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 3997,50грн. судового збору.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 Маряна Степановича (м.Львів, вул. Біберовича, 15/6, ІНПП НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 (Львівська область, Камянка - Бузький район, с. Новий Яричів, вул. А.Міцкевича, 20, ІНПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 03 жовтня 2017 року в розмірі 15 000 (пятнадцять тисяч ) доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 21.02.2019р. (2708,75грн. за 100 доларів США) складає 406 312,50грн., та судовий збір в розмірі 3997,50грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04 03.2019р.

Суддя ОСОБА_5