КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., Сержанюка А.С., Сушко Л.П.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», про визнання незаконними дій щодо нарахування плати за послугу з централізованого опалення і зобов'язання зробити її перерахунок.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він є споживачем житлово-комунальної послуги з централізованого опалення, згідно укладеного договору.

Оплата за централізоване опалення, послугу з якого надавав виконавець, проводилася за показниками засобу обліку, встановленого на вводі в багатоповерховий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та становила в січні 2018 року 1355,83 грн. за 1 Гкал.

Проте, починаючи з лютого 2018 року по квітень 2018 року, з невідомих причин позивачу почали надходити рахунки на оплату послуги з централізованого опалення з розрахунку за 1 кв. метр опалювальної площі квартири. Такі дії він вважає незаконними.

Просивсуд зобов'язати відповідача зробити перерахунок плати за послугу з централізованого опалення за лютий 2018 року таберезень 2018 року.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, КП «Київтеплоенерго» звернулось з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що у зв'язку із перебуванням засобів обліку теплової енергії у ремонті плата за надані послуги нараховувалась за 1 кв. метр опалювальної площі.

Крім того, вважає, що судом не вірно обрано спосіб захисту поновлення порушеного права позивача, оскільки зобов'язано здійснити перарахунок за спірний період КП «Київтеплоенерго», а не ПАТ «Київенерго», оскільки між останніми укладено договір про відступлення права вимоги, предметом якого є дійсні вимоги, які існували на момент переходу цих прав, а тому вважає, що коригування має здійснювати ПАТ «Київенерго», яке здійснювало відповідне нарахування.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 вказує, що ним було надано квитанції нарахувань за опалювальний період 2016/2017 року, де вказано, що показники будинкового лічильника, а тому твердження апелянта щодо перебування засобів обліку в ремонті в зазначений період вважає безпідставними.

Щодо відсутності права здійснювати корегування нарахувань новим кредитором КП «Київтеплоенерго» позивач зазначає, що зазначене передбачено Договром №602-18 про відступлення права вимоги, а тому зазначені доводи не визнає.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав свою позицію, а інші належним чином повідомлені учасник не з'явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунки по сплаті за централізоване опалення здійснені невірно, а оскільки з 01 травня 2018 року ПАТ «Київернерго» припинило свою діяльність у сфері теплопостачання та саме за КП «Київтеплоенерго» закріплено на правах господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, останній повинен провести перерахунок плати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Місцевим судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що що 09 червня 2015 року між позивачем та ПАТ «Київенерго», був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню за №10100.

24 квітня 2018 року Київською міською радою прийнято рішення № 517/4581 про завершення укладеної з ПАТ «Київенерго» Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року. Майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, повернене з володіння та користування ПАТ «Київенерго» після припинення вищезазначеної Угоди, 30 квітня 2018 року закріплено на правах господарського відання за комунальним підприємством «Київтеплоенерго» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації.

З 01 травня 2018 року ПАТ «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання, про що було повідомлено на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та у газеті «Хрещатик» від 04 травня 2018 року № 48(5099) про припинення дії пропозиції (публічної оферти) мешканцям житлових будинків м. Києва відносно укладення Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню.

У ході судового розгляду судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Пунктом 12 (абз. 3) Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі квартири.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». У разі виходу з ладу вузла обліку він підлягає заміні на справний та прийняттю на абонентський облік протягом п`яти робочих днів з дня виявлення факту виходу з ладу.

У пункті 3 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.

Пунктом 15 (абз 4) Правил зазначено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період.

У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку, зазначеного в частині першій цієї статті, до відновлення його роботи або заміни комерційний облік здійснюється розрахунково відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання теплової енергії - протягом попереднього опалювального періоду.

Починаючи з лютого 2018 року, відповідач здійснював нарахування за послуги з централізованого опалення з розрахунку за 1 кв. метр опалюваної площі квартири та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Разом з тим, враховуючи вищезазначені вимоги закону, нарахування за послуги з розрахунку за 1 кв. метр здійснено з порушенням чинного законодавства та без будь-яких на те правових підстав.

Відповідач керувався п. 21 Правил, в якому зазначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Однак, у багатоквартирному будинку був встановлений засіб обліку теплової енергії, який було знято на ремонт, що не заперечується відповідачем Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Невиконання оператором зовнішніх інженерних мереж вимог ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» не дає права відповідачу права здійснювати нарахування за послуги за нормами, що діють у будинках, в яких відсутній засіб обліку.

Тобто, встановивши, що засіб обліку вийшов з ладу, оператор зовнішніх інженерних мереж повинен був замінити його на справний, проте, цього не зробив, а почав нараховувати плату за централізоване опалення на власний розсуд, з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці.

Починаючи з лютого 2018 року нарахування такої плати було здійснено з порушенням п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

За таких обставин, доводи апелянта, щодо неможливості нарахування плати за надані послуги у відповідності до чинного законодавства колегія суддів відхиляє, відповідач КП «Київтеплоенерго» повинно здійснити перерахунок позивачу плати за надані послуги теплопостачаннязгідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період (п. 15 абз 4 правил), в якому такі показники були зафіксовані останній раз, незалежно від часу, протягом якого з вини відповідачів лічильник перебував на ремонті.

Крім того, апеляційний суд не приймає до уваги посилання КП «Київтеплоенерго» на відсутність повноважень на здійснення перерахунку, оскільки в спірний період нарахування здійснювало ПАТ «Київенерго», оскільки у відповідності до п. 3.4.3, 4.5, 4.6 наданого суду договору № 602-18 від 11 жовтня 2018 року про відступлення права вимоги КП «Київтеплоенерго» наділено відповідними повноваженнями щодо здійснення перерахунку заборгованості, що була нарахована попереднім постачальником (а.с.24-28).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: