РІШЕННЯ

Іменем України

21.02.2019 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Мартьянової С.М.,

з участю секретаря Турчак М.І.

за участю позивача ОСОБА_1

з участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Львівської міської ради про визнання права на користування житловим приміщенням, суд, -

в с т а н о в и в :

позивачі звернулися до суду із позовом про визнання права на користування житловим приміщенням квартирою ІНФОРМАЦІЯ_3. Свої позовні вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав у квартирі ІНФОРМАЦІЯ_3 як член сім'ї колишнього наймача квартири - його діда ОСОБА_6. Позивачка ОСОБА_1 - дружина покійного ОСОБА_5, позивачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - його діти. Квартира ІНФОРМАЦІЯ_3 - двокімнатна, загальною площею 42,20 кв.м. Позивач ОСОБА_1 поселилась у цю квартиру відразу після одруження з ОСОБА_5 22.10.1994 року. На час її поселення у квартирі, крім чоловіка, проживали та були зареєстровані його дід ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 Дід ОСОБА_6 був наймачем квартири. А також були зареєстровані, але не проживали родичі ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_9 Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 26.07.2010 року останні були визнані такими, що втратили право користування квартирою. Наймач квартири ОСОБА_6 помер у 2009 році, а мати ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_8. З цього часу ОСОБА_5 не звертався з питання зміни умов договору житлового найму, квартира не приватизована. Станом на сьогодні в квартирі проживають позивачі - позивач ОСОБА_1 з часу одруження у 1994 році, а діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - з часу їхнього народження. Позивачі постійно проживали і проживають у згаданій квартирі як члени сім'ї наймача квартири ОСОБА_6 і членів його сім'ї ОСОБА_7 - матері ОСОБА_5 Усі позивачі проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. Просять позов задовольнити.

В судових засіданнях позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснення надали аналогічні викладеним у ньому та просять такий задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила, проте при розгляді справи по суті та у судових дебатах щодо вирішення спору поклалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, об'єктивно оцінивши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що пред'явлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про смерть та документами про поховання (а.с.4-6).

ОСОБА_5 проживав у квартирі ІНФОРМАЦІЯ_3 як член сім'ї колишнього наймача квартири - його діда ОСОБА_6, що стверджується .

Позивачі ОСОБА_1 - дружина покійного ОСОБА_5, та ОСОБА_3, ОСОБА_4 - його діти, також постійно проживали у спірній квартирі ІНФОРМАЦІЯ_3, загальною площею 42,20 кв.м., що стверджується актом №897/вих від 25.10.2017 року (а.с.9) та довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки №2336 від 09.07.2018 року та актом №86 від 09.07.2018 року виданої ЛКП "Житловик-С" (а.с.15,-16).

Крім того, як пояснили позивачі, наймач спірної квартири ОСОБА_6 помер у 2009 році, а мати ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_8. З цього часу ОСОБА_5 не звертався із питання щодо зміни умов договору житлового найму, а квартира не приватизована.

Факт постійного проживання позивачів у спірній квартирі як членів сім'ї наймача квартири ОСОБА_6 і членів його сім'ї ОСОБА_7 - матері ОСОБА_5, а також ведення спільного господарства сторонами не заперечується.

Крім того, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчалися у Львівському НВК ім.В.Симоненка за адресою - м.Львів, вул.В.Симоненка, 6, а зараз останній навчається у 11 класі ССЗОШ № 66 за адресою - м.Львів, вул.Наукова, 92.

Згідно довідки ЛКП «Вулецьке» №86 від 05.12.2018 року, заборгованості по квартирній платі за адресою АДРЕСА_1 станом на 01.11.2018 року відсутня.

Дані факти стверджуються також наданими в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10

Зокрема, свідок ОСОБА_11 пояснив, що покійного ОСОБА_5, чоловіка позивачки ОСОБА_1 - знав з трьох років. Перебуваючи у дружніх відносинах з даною сім'єю йому відомо про їх побут. Ствердив, що дана сім'я постійно проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 на п'ятому поверсі. Діти навчаються ССЗОШ № 66 за адресою - м.Львів, вул.Наукова, 92.

Свідок ОСОБА_10 надала аналогічні пояснення. Ствердила, що покійний ОСОБА_5 проживав в даній квартирі з 1979 року, однак нажаль не встиг завершити переоформлення такої. Його сім'я: дружина та діти фактично продовжують проживати в даній квартирі, підтримують на належному рівні домашнє господарство, квартира в хорошому стані.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Під час розгляду цивільної справи № 6-60цс12 Верховний Суд України сформулював правову позицію, згідно з якою роз'яснив, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Одночасно, в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано про те, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. При розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання.

Згідно положень ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Із зазначеного слідує висновок про те, що визначальним при вирішенні питання про право користування житловим приміщенням є не лише сам по собі факт реєстрації особи в цьому приміщенні, а й факт проживання цієї особи в цьому приміщенні та характер проживання як член сім'ї чи як інша особа, порядок вселення, наявність встановленого порядку користування житловим приміщенням, а також тривалість проживання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЖК УРСР, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Вказане в сукупності свідчить про те, що позивачі, які були членами сім'ї основного квартиронаймача і які вселились у спірне приміщення у встановленому законом порядку набули права користування ним, адже за наведених вище обставин це житло слід вважати постійним місцем проживання останніх.

Відтак, з'ясувавши характер, суть та підстави заявлених позивачами вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам та поясненням сторін у їх сукупності, суд приходить до переконання про обґрунтованість та підставність позовних вимог, тому задовольняє позов повністю.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 206, 259, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН НОМЕР_4), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПННОМЕР_2) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_6 ІПННОМЕР_3) право користування житловим приміщенням квартирою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН - НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Позивач: ОСОБА_3, ІПН - НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Позивач: ОСОБА_4, ІПН - НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Відповідач: Львівська міська рада, адреса: м.Львів, пл.Ринок, 1.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 01.03.2019 року.

Суддя: Мартьянова С.М.