Справа № 372/2988/18
Провадження 2-317/19
ухвала

05 березня 2019 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бондаренко Є.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Мирчеаєвича до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей та сімї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Обухівського районного суду Київської області під головуванням судді Кравченка М.В. перебуває вказана цивільна справа.

В судовому засіданні позивач заявив відвід судді від подальшої участі у розгляді справи, посилаючись на упередженість судді, яка проявилась у неналежному вирішені його клопотань та неналежній підготовці справи до розгляду.

Представник третьої особи поклалась на розсуд суду.

Інші особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи заяви про відвід судді, суд дійшов висновку, що заява про відвід судді є необґрунтованою з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

В силу приписів чинного законодавства незгода з рішенням суду не є підставою відводу (самовідводу) суду. У разі виникнення сумніву у сторони провадження щодо законності та обґрунтованості такого рішення, нормами цивільно-процесуального законодавства передбачено порядок апеляційного оскарження судового рішення.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу, необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв.

Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі.

Згідно з об'єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Обгрунтовуючи відвід позивача посилається на те, що головуючим суддею не було забезпечено створення умов для повної реалізації його права на збір і подання доказів, сприяння позивачеві у отриманні доказів, передчасно закрите підготовче провадження тощо.

Суд не погоджується із такою оцінкою процесуальної діяльності головуючого судді у цій справі, оскільки вимоги позивача не узгоджуються із приписами чинного процесуального законодавства, а судом було в повній мірі створено умови для реалізації процесуальних прав всіх учасників справи на стадії підготовчого провадження.

Так, слід звернути увагу на те, що позов надійшов до суду 28.09.2018 року, в межах підготовчого провадження проведено три судові засідання, вирішено всі заявлені всіма учасниками процесу заяви і клопотання, вживались заходи для витребування доказів, лише після цього 19.02.2019 року було винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, в якій достатньо вмотивовані висновки суду щодо правової позиції і всіх заявлених вимог позивача.

Мотивуючи заяву про відвід головуючого судді позивач фактично висловлює свою незгоду із ухвалами суду від 21.01.2019 року, 19.02.2019 року, що не свідчить про упередженість судді, а вказує на фактичне оспорювання ним чинного судового рішення.

Позивач вказує на те, що він не зміг заявити відвід 19.02.2019 року, однак суд вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки позивач заявив про наміри заявити відвід після оголошення ухвали про закриття підготовчого провадження та оголошення головуючого судді про закриття підготовчого судового засідання, тобто за межами судового засідання, тому процесуально розгляд заяви про відвід 19.02.2019 року був неможливий. При цьому привертає увагу те, що письмова заява про відвід, зі слів позивача, у нього була виготовлена ще до початку судового засідання, однак він її не подав на належній стадії процесу.

Твердження позивача про неправильне застосування суддею процесуального законодавства є його власною субєктивною думкою, яка не ґрунтується на приписах ЦПК України та матеріалах справи.

Як зазначено у чинних судових рішеннях ухвалах суду, прийнятих за наслідками вирішення клопотань позивача про витребування доказів, наполегливі вимоги позивача спрямовані на спонукання суду протиправно непропорційно втрутитись у права відповідача всупереч приписам статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а задоволення таких вимог без достатніх правових підстав може порушити принципи рівності, змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

На думку суду, позивач помилково тлумачить норми чинного процесуального законодавства, а його процесуальна поведінка може призвести штучного затягування вирішення справи по суті.

Відтак, не встановлено ні суб'єктивних ні об'єктивних критеріїв, які б свідчили про упередженість та відсутність безсторонності судді при здійснені провадження за цією позовною заявою. Підстав для самовідводу не вбачається.

У відповідності до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суд вважає заявлений відвід необґрунтованим з огляду на викладені вище обставини.

Відповідно до ч.ч. 7,8 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд вважає заяву необґрунтованою, тому вважає доцільним зупинити провадження у справі до вирішення питання про відвід головуючого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 Мирчеаєвича до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей та сімї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав до вирішення питання про відвід головуючого судді Кравченка М.В. іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.В.Кравченко