Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 761/38689/15-ц

провадження № 61-22317св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В.,

Синельникова Є. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

представник заявника - ОСОБА_5,

суб'єкт оскарження - начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воробйов Олексій Володимирович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року у складі судді Гуменюк А. І. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня

2017 року у складі колегії суддів: Крижанівської Г. В., Шебуєвої В. А.,

Оніщука М. І.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на дії начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - УДВС ГТУЮ у м. Києві) Воробйова О. В. та начальника відділу державної виконавчої служи Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві) Хорішка О. О.

Скарга мотивована тим, що у провадженні ВДВС Шевченківського РУЮ у

м. Києві тривалий час перебуває виконавче провадження № 22676216, відкрите на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 12 лютого 2010 року, яким її позовні вимоги до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») задоволено та стягнуто на її користь банківський метал у вигляді золота 999,9 проби зливками, загальною вагою 940 г, 1 065 грн, як частину нарахованих відсотків (5 грамів), що має виплачуватись національною валютою, та 1 820 грн. Враховуючи, що вказане судове рішення не виконується протягом більш, ніж шести років, а численними ухвалами різних судових інстанцій встановлено неправомірність бездіяльності державних виконавців у цьому виконавчому провадженні, вона та її представник звернулися зі скаргою та усним зверненням, відповідно, до начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Хорішка О. О. із вимогою зобов'язати державних виконавців усунути виявлені порушення, проте, оскільки, вказані скарга та звернення, відповідно, зазначеною посадовою особою були розглянуті в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» неналежним чином, вона звернулася зі скаргою до начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В., у якій, зокрема, просила належним чином відреагувати на бездіяльність підлеглих йому осіб та провести перевірку матеріалів виконавчого провадження № 22676216. Між тим, жодних заходів законного реагування зазначеною посадовою особою вжито не було, а перевірку матеріалів виконавчого провадження не проведено.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просила суд визнати неправомірною бездіяльність начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві

Воробйова О. В. щодо нездійснення ним перевірки матеріалів виконавчого провадження № 22676216 у відповідності до норм чинного законодавства, невжиття заходів реагування за її скаргою від 18 листопада 2015 року, та зобов'язати начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В. здійснити перевірку матеріалів виконавчого провадження № 22676216, про результати якої у встановленому порядку повідомити заявника, та щодо визнання неправомірною бездіяльності начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у

м. Києві Хорішка О. О., яка полягає у неналежному розгляді її скарги

від 01 жовтня 2015 року та звернення її представника від 02 жовтня

2015 року, та зобов'язати начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві

Хорішка О. О. належним чином розглянути зазначені скарги та звернення, надавши повну і обґрунтовану відповідь заявникам.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2016 року у цій справі скаргу ОСОБА_4 було задоволено в повному обсязі. Визнано неправомірною бездіяльність начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Хорішка О. О., яка полягала у неналежному розгляді скарги

ОСОБА_4 від 01 жовтня 2015 року та звернення ОСОБА_5

від 02 жовтня 2015 року та зобов'язано начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Хорішка О. О. належним чином розглянути скаргу

ОСОБА_4 від 01 жовтня 2015 року та звернення ОСОБА_5

від 02 жовтня 2015 року відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», повідомивши заявників про результати розгляду. Крім того, визнано неправомірною бездіяльність начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В. щодо не перевірки ним матеріалів виконавчого провадження № 22676216 у відповідності до норм чинного законодавства та невжиття заходів реагування за скаргою ОСОБА_4 від 18 листопада 2015 року та зобов'язано начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В. здійснити перевірку матеріалів виконавчого провадження № 22676216 відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», про результати якої у встановленому порядку повідомити ОСОБА_4

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року скасовано вищевказану ухвалу районного суду в частині визнання неправомірною бездіяльності начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В. щодо непроведення ним перевірки матеріалів виконавчого провадження

№ 22676216 та зобов'язання останнього провести відповідну перевірку, а питання в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. У решті вказану ухвалу залишено без змін.

У серпні 2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 уточнив вимоги скарги та просив суд визнати неправомірною бездіяльність начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В., яка полягає у неналежному керівництві та контролі за діяльністю Шевченківського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві по виконанню останнім судових рішень, прийнятих у рамках виконавчого провадження № 22676216, та закінчення цього виконавчого провадження, із зобов'язанням начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В. в порядку керівництва та контролю за діяльністю Шевченківського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ юстиції у

м. Києві здійснити заходи, направлені на виконання судових рішень, прийнятих у межах виконавчого провадження № 22676216, та закінчення цього виконавчого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що станом на день подання скарги ОСОБА_4 (23 грудня 2015 року) не було жодних правових підстав для зобов'язання начальника УДВС ГТУЮ у

м. Києві проводити перевірку матеріалів виконавчого провадження

№ 22676216.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Ухвалу Шевченківського районного суду

м. Києва від 21 березня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що начальник УДВС ГТУЮ у м. Києві може проводити перевірку законності виконавчого провадження у випадку надання доручення вищої посадової особи або ж у разі винесення постанови начальником підпорядкованого органу державної виконавчої служби або з власної ініціативи. Матеріали справи не містять відомостей щодо надання доручення вищої посадової особи начальнику УДВС ГТУЮ у м. Києві

Воробйову О. В. для проведення перевірки та доказів винесення постанови начальником підпорядкованого органу державної виконавчої служби. Підстав для проведення відповідної перевірки з власної ініціативи начальником УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйовим О. В. встановлено не було.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення і постановити нову ухвалу, якою її скаргу задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що скаргу у виконавчому провадженні було розглянуто із суттєвим порушенням строку та уже на підставі судового рішення. Не відповідає дійсності висновок суду про те, що на момент призначення Воробйова О. В. на посаду, ВДВС Шевченківського РУЮ у

м. Києві не мав валютного рахунку, оскільки його було відкрито 22 липня

2014 року. Також судами не взято до уваги відсутність у матеріалах цієї справи доказів, які б надавали право суб'єкту оскарження ухилитись від розгляду по суті скарги учасника виконавчого провадження, тобто скарги стягувача ОСОБА_4 від 18 листопада 2014 року.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

02 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду

м. Києва від 12 лютого 2010 року стягнуто з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_4заборгованість по депозитному вкладу - банківський метал у вигляді золота 999,9 проби зливками, загальною вагою 940 г, 1 065 грн, як частину нарахованих відсотків (5 грамів), що має виплачуватись національною валютою, та 1 820 грн.

07 травня 2010 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з ПАТ КБ «Надра» на виконання рішення суду від 12 лютого 2010 року.

18 листопада 2010 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Артемчуком Т. В. було винесено постанову № 22676216 про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам її копії.

01 жовтня 2015 року ОСОБА_4 подала скаргу на бездіяльність державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві

Бовкунова В. І., що полягає у відмові виконати ухвалу Апеляційного суду

м. Києва від 31 травня 2012 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року, і здійснити купівлю банківських металів (золота) за рахунок стягнутих з боржника грошових коштів.

18 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулася зі скаргою до УДВС ГТУЮ у м. Києві у якій просила здійснити перевірку виконавчого провадження № 22676216 на предмет своєчасності, правильності і повноти дій, вчинених керівником та зазначеними державними виконавцями ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Порядок контролю за законністю виконавчого провадження визначений статтею 83 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема визначено, що контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби, а Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - через відповідні управління державної виконавчої служби.

Забороняється втручання інших державних або недержавних органів та їх посадових осіб у виконавче провадження, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 84 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), здійснювати перевірку законності виконавчого провадження мають право: 1) директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та його заступники - щодо виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у будь-якому структурному підрозділі органів державної виконавчої служби; 2) заступники начальника Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі - начальники управлінь державної виконавчої служби, їх заступники - щодо виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень таких управлінь і районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби, підпорядкованих зазначеним управлінням юстиції.

Посадові особи, зазначені у статті 84 цього Закону, мають право витребувати виконавче провадження з відповідного органу державної виконавчої служби для його перевірки. Про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів відповідною посадовою особою виноситься постанова (стаття 85 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 86 Закону України «Про виконавче провадження»

(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), посадові особи, зазначені у статті 84 цього Закону, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням вищої посадової особи, з власної ініціативи або під час розгляду поданої відповідно до частини сьомої статті 82 цього Закону скарги на постанову начальника підпорядкованого органу державної виконавчої служби, винесену за результатами розгляду скарги на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця, інших посадових осіб державної виконавчої служби.

З огляду на наведене суди дійшли правильного висновку про те, що, з урахуванням зазначених вище норм законодавства, начальник УДВС ГТУЮ у м. Києві може проводити перевірку законності виконавчого провадження у випадку надання доручення вищої посадової особи або ж у разі винесення постанови начальником підпорядкованого органу державної виконавчої служби або з власної ініціативи.

Оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо надання доручення вищої посадової особи начальнику УДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйову О. В. для проведення перевірки, підстави для проведення відповідної перевірки з власної ініціативи також встановлено не було, тому станом на день подання скарги ОСОБА_4 не існувало об'єктивних правових підстав для зобов'язання начальника УДВС ГТУЮ у м. Києві провести перевірку матеріалів виконавчого провадження № 22676216.

Обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В. Білоконь

Є. В. Синельников