РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Нора Н.В.

при секретарі Кисиличин М.В.

з участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку окремого провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, суд -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким просить вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього обов'язки вказані у заяві.

В обґрунтування заяви покликається на те, що ОСОБА_2 є її батьком та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Протягом тривалого часу її батько безпідставно ображає її, дозволяє собі вживати нецензурну лексику щодо неї, поширює неправдиву інформацію серед громадян та правоохоронних органів, систематично вчиняє психологічне насильство, яке полягає у залякуванні та переслідуванні ОСОБА_1 У червні 2018 року отримала від нього побої та змушена була не виходити декілька днів з дома. Неодноразово ОСОБА_2 проникав до підїзду будинку у нічний час, де вона проживає разом із малолітнім сином та залишав листи з погрозами, образами. Крім того, неодноразово ображає її у телефонних розмовах, присилає смс повідомлення з погрозами. Також ОСОБА_2 погрожує викрасти внука, що викликає у неї страх за свою дитину, оскільки на даний момент вагітна, тому це створює хвилювання щодо життя її дитини, спричиняє емоційну невпевненість. Поведінка ОСОБА_2 негативно впливає на здоров'я та працездатність заявника. У звязку із вагітністю їй необхідно уникати стресів, негативних емоційних навантажень, проте через систематичну протиправну поведінку ОСОБА_2 - змушена постійно перебувати в стані занепокоєння. Заявник переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_2 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для здоров'я є дуже високою, і тому змушена звернутись до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні вжиті заходи виявились неефективними та не захистили її від насильства.

В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги викладені в заяві, надала пояснення, аналогічні до викладених у заяві про видачу обмежувального припису та просила таку задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи відзиву не подав. З врахуванням зібраних доказів, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання про підставність заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017№2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмов у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, та являється дочкою ОСОБА_2, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема копій листів та електронних повідомлень, звукозапису (DVD диск), заявниця неодноразово отримувала погрози в свою адресу.

Таким чином, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо дочки ОСОБА_1, є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. Тому заяву слід задоволити.

Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві види обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника.

Керуючись ст.ст. 19, 76-77, 265, 273, 293, 294, 350-5 350-6 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), заінтересована особа ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, Івано-Франківська обл.) про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, протягом двох місяців:

-Наближатись до місця проживання ОСОБА_1, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, та місця навчання ОСОБА_1 за адресою м. Львів, вул. Січових Стрільців, 14, юридичний факультет Львівського національного університету імені ОСОБА_3;

-Заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею;

-Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 та контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб;

Допустити рішення суду до негайного виконання. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити про прийняте рішення Личаківський відділ поліції ГУ НП у Львівській області та Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354,355 ЦПК України, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Нор Н. В.