У Х В А Л А
02 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 699/640/18
провадження № 61-17310ск19
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Перебийніс Світлани Василівни на постанову Черкаського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В :
19 вересня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Перебийніс С. В. через засоби поштового звязку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року з пропуском строку касаційного оскарження.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Черкаським апеляційним судом прийнято постанову 19 серпня 2019 року. Останній день строку на касаційне оскарження припадав на 18 вересня 2019 року, а скаргу подано 19 вересня 2019 року.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Заявник не порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Отже, заявнику необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, у якій зазначити поважні причини, що перешкоджали йому подати касаційну скаргу до 18 вересня 2019 року, надати належні та допустимі докази на підтвердження цих обставин, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки заявником не виконано вимоги пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме : не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.
Заявник при зверненні до суду просила визнати незаконним та скасувати наказ про її звільнення, поновити її на роботі та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В частині вимог про поновлення на роботі заявник звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Разом із тим, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
Такий правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року (справа № 910/4518/16).
Пільг щодо сплати судового за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу Законом України «Про судовий збір» також не передбачено.
Заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яким стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 74 922,66 грн. Крім поновлення на роботі позивач просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, тому ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання та розгляд касаційної скарги у цій частині позову.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.
Пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час звернення позивача до суду) встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що з 01 січня 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.
З позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач звернулася у червні 2018 року. 1 відсоток ціни заявленого позову в цій частині складає 749,22 грн. Тому розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 1 498,44 грн (749,22?200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Перебийніс Світлани Василівни на постанову Черкаського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року, залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліку строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Є. В. Петров