Постанова

Іменем України

30 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 487/8939/15-ц

провадження № 61-25889св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Метеор»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від

13 квітня 2017 року у складі суддів: Лівінського І. В., Данилової О. О.,

Шаманської Н. О.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Метеор» (далі - ОСББ «Метеор») про відшкодування майнової та моральної шкоди.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником квартири

АДРЕСА_1 .

30 жовтня 2015 року унаслідок винних дій ОСОБА_4 , яка проживає поверхом вище, та ОСББ «Метеор», яке є відповідальною особою за належне утримання каналізаційних труб, відбулося залиття каналізаційними стоками належної їй квартири, а саме підлоги кухні та кухонного гарнітуру, про що ОСББ «Метеор» складено довідку від 10 листопада 2015 року, у якій зафіксовані наслідки залиття.

Унаслідок неправомірних дій відповідачів їй було спричинено майнову шкоду у розмірі 4 746,00 грн, що складає вартість ремонтних робіт, та завдано моральні страждання, на відшкодування яких позивач просила стягнути з відповідачів 30 000,00 грн.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСББ «Метеор» на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 4 746,00 грн, на відшкодування моральної шкоди 500,00 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю залиття квартири позивача з вини ОСББ «Метеор», яке своєчасне не вжило належних заходів реагування на недоліки у обслуговуванні внутрішньобудинкових мереж, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і заподіяною позивачу шкодою, розміру майнової шкоди. Виходячи із засад розумності та обсягу моральних страждань позивача, суд першої інстанції вважав обгрунтованими вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500,00 грн.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСББ «Метеор» задоволено частково, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2017 року у частині відшкодування ОСББ «Метеор» майнової шкоди скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивач не надала належних та допустимих доказів пошкодження унаслідок залиття каналізаційними стоками дерев`яних плінтусів, лінолеуму, цементної стяжки на підлозі у кухні, не спростувала висновок судової будівельно-технічної експертизи від 07 жовтня 2016 року про відсутність заподіяних їй збитків, а тому відсутні підстави для покладення на ОСББ «Метеор» обов`язку відшкодувати майнову шкоду в розмірі, визначеному зведеним кошторисом вартості ремонтних робіт.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня 2017 року та залишити в силі у частині відшкодування ОСББ «Метеор» майнової шкоди рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що апеляційний суд безпідставно вдався до переоцінки наданих позивачем доказів на підтвердження розміру майнової шкоди, яким було надано належну оцінку у рішенні суду першої інстанції. Задовольняючи вимоги про відшкодування позивачу майнової шкоди суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що така шкода дорівнює вартості ремонтних робіт у розмірі 4 746,00 грн, визначеній згідно кошторису. Висновок апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди є помилковим, оскільки він грунтується на висновку судового експерта, який не має відповідної кваліфікації з розрахунку розміру матеріального збитку.

У запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу ОСББ «Метеор» просило рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня 2017 року залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. Зазначало, що апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для відшкодування позивачу майнової шкоди, оскільки судовим експертом було встановлено відсутність як такого пошкодження майна позивача внаслідок залиття приміщення кухні, а тому посилання на некомпетентність експерта у визначенні розміру матеріальних збитків, які могли бути лише результатом повного чи часткового знищення або псування належного позивачу майна, не випливають на обгрунтованість рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи у суді касаційної інстанції

17 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення суду першої інстанції, у незміненій після його апеляційного перегляду частині, а саме у частині вирішених вимог про відшкодування моральної шкоди, не оскаржується, а тому у касаційному порядку не переглядається

Встановлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

30 жовтня 2015 року відбулося залиття приміщення кухні, належної позивачу квартири, стоками системи водовідведення (каналізаційними стоками) через раковину на кухні, що підтверджується довідкою ОСББ «Метеор»

від 10 листопада 2015 року.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 07 жовтня

2016 року № 64, причиною залиття приміщення кухні квартири АДРЕСА_1 , а також кухонних меблів, розташованих у приміщенні кухні, є потрапляння стічних вод та каналізаційних мас (мулу) через мийку кухні, що в свою чергу сталося внаслідок утворення «пробки» (забиття) в каналі каналізаційного стояка діаметром 50 мм між 8 та 7 поверхами ІІ під`їзду житлового будинку АДРЕСА_1 .

Внаслідок залиття приміщення кухні квартири АДРЕСА_1 були забруднені: кухонні меблі, окремі предмети посуду, що на час залиття знаходилися в мийці, лінолеум та плінтуси. Інших ушкоджень не виявлено.

Визначити розмір збитків, що були заподіяні ОСОБА_1 внаслідок залиття, що відбулося 30 жовтня 2015 року, не вважається за можливе через відсутність пошкоджень, як таких. Витрати ОСОБА_1 на усунення наслідків вищезазначеного залиття дорівнюють вартості прибирання приміщення та миття з дезінфекцією кухонних меблів.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 висновків апеляційного суду не спростовують.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги суди попередній інстанцій правильно встановили, що потрапляння стічних вод та каналізаційних мас (мулу) через мийку кухні у квартирі позивача, сталося внаслідок несвоєчасного вжиття належних заходів ОСББ «Метеор» щодо обслуговування внутрішньобудинкових мереж (утворення «пробки» в каналі каналізаційного стояка діаметром 50 мм між 8 та 7 поверхами).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині вирішених вимог про відшкодування майнової шкоди, апеляційний суд вважав помилковим висновок суду першої інстанції про доведеність розміру майнової шкоди заподіяної позивачу унаслідок залиття з огляду на те, що судовою будівельно-технічною експертизою встановлено відсутність пошкоджень, як таких. Витрати позивача на усунення наслідків залиття дорівнюють вартості прибирання приміщення та миття з дезінфекцією кухонних меблів.

Частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно статті 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

За змістом наведених правових норм доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок з доказування.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Не погоджуючись з висновком судової будівельно-технічної експертизи

від 07 жовтня 2016 року № 64, ОСОБА_1 не заявляла клопотань про призначення у справі додаткової чи повторної експертизи. Її твердження про відсутність належної кваліфікації судового експерта грунтуються на припущеннях та зводяться до незгоди з виконаним ним висновком, відповідно до якого розмір майнової шкоди не визначався саме з огляду на фактичну відсутність такої.

Ураховуючи, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяної їй майнової шкоди, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення зазначених позовних вимог ОСОБА_1

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком апеляційного суду щодо встановлених ним обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обгрунтовано спростував. Суд касаційної інстанції відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак