Справа № 182/7056/16-ц
Провадження № 4-с/0182/4/2019
У Х В А Л А

Іменем України

02.10.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Тетяни Миколаївни,-

В С Т А Н О В И В:

На адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла скарга на дії старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М.

В обґрунтування своїх вимог скаржниця посилається на те, що 04.08.2008 її син ОСОБА_2 уклав з ПАТ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0 про надання кредиту у розмірі 26 000 доларів США. До кредитного договору був укладений договір поруки, згідно до якого вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виступили поручителями перед ПАТ «УкрСиббанк» за виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 03.09.2015 року у справі № 182/46/14-ц позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , її та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість на загальну суму 31 730 доларів 23 цента США, що складається з: 23 779, 57 доларів США - заборгованість за кредитом; 7 950,66 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 21 151 грн. 87 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості; 44 964 грн. 30 коп. - пеня за прострочення сплати процентів. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати в розмірі 3 654 грн. Рішенням Дніпропетровського апеляційного суду від 17.12.2015 року у справі № 182/46/14-ц рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.09.2015 року в частині позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , її та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасовано. В цій частині ухвалено нове рішення. Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , солідарно з ОСОБА_2 та неї, солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №0 від 04.08.2008 року заборгованість по сплаті за кредитним договором станом на 28.10.2015 року у розмірі 31 730.23 доларів США, з яких: 29 779, 57 доларів США - заборгованість за кредитом, 7 950, 66 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 21 151.87 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 44 964.30 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Цим же рішенням суду стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , неї та ОСОБА_4 з кожного окремо по 913, 50 грн. в рахунок відшкодування судового збору. Постановою державного виконавця ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 06.04.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/0182/826, виданого 18.01.2016 року на підставі рішення суду від 03.09.2015 року. Оскільки її син ОСОБА_2 не виконав рішення суду у добровільному порядку, їй та іншим поручителям була направлена постанова старшого державного виконавця Логвиненко Т.М. від 12.04.2016 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 86 028, 54 грн. Сума стягнення для неї є дуже великою, тому погасити її в добровільному порядку вона не змогла. При цьому, ніяких стягнень з неї за цією постановою не вчинялось. 17.10.2016 року вона отримала копію постанови старшого державного виконавця Логвиненко Т.М. № 46165 від 03.10.2016 року про звернення стягнення на її доходи, якою призначено утримання з її заробітку 20 % щомісячно. Згідно цієї постанови, з неї було присуджено стягнення виконавчого збору у розмірі 86 028, 54 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 73, 16 грн. Впродовж жовтня, листопада та грудня з її заробітку утримувалася зазначена в постанові ДВС сума. 14.12.2016 року вона отримала лист ПАТ «УкрСиббанк» № 31-1-61/142 від 28.10.2016 року, в якому повідомлялося, що ОСОБА_2 погасив заборгованість перед банком у розмірі 192 670, 41 грн. та судові витрати в розмірі 7 673,40 грн. Цим же листом стягувач повідомив про анулювання суми основного боргу у розмірі 23 779, 57 доларів США, що складає 607 158,7 0 грн.; суми процентів у розмірі 6 401, 44 доларів США, що складає 163 446,40 грн.; суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення у розмірі 66 116, 17 грн. Таким чином, стягувачем було прийнято рішення про анулювання заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 04.09.2008 року. У добровільному порядку ОСОБА_2 погасив ПАТ «Укрсиббанк» суму боргу за кредитом в сумі 126 554, 24 грн. 15.12.2016 року вона звернулася до ДВС з вимогою припинити з неї стягнення за постановою від 03.10.2016 року у зв`язку з анулюванням боргу та його частковою сплатою. Однак, державним виконавцем не було проведено жодних дій по припиненню стягнення. Більше того, ОСОБА_5 повідомила, що повідомлення стягувача про анулювання боргу вона отримувала, і у разі незгоди з її діями вона має право оскаржити їх до суду. У зв`язку з викладеним, вважає постанову про стягнення з неї виконавчого збору у розмірі 86 028, 54 грн. та постанову про стягнення з неї витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 73, 16 грн. незаконною та необгрунтованою з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Фактично погашена сума заборгованості складає 192 670, 41 грн., тобто сума виконавчого збору, який підлягає стягненню з неї, складає 19 267, 04 грн. В той час, як за постановою від 12.04.2016 року та постановою від 03.10.2016 року з неї стягується сума в розмірі 86 028, 54 грн. Згідно з ч.1 ст.58 Конституції України, ч.2 ст.5 ЦК України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. На момент винесення постанови про стягнення з неї виконавчого збору в сумі 86 028, 54 грн., діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 30.06.1999 року зі змінами та доповненнями. На момент звернення на її доходи, набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року. Таким чином, Закон, що набув чинності, пом`якшує її відповідальність і повинен застосовуватись при визначенні розміру виконавчого збору, який повинен стягуватись з неї. Строк оскарження постанови державного виконавця нею пропущений, оскільки їй не було відомо про те, що ОСОБА_2 був погашений борг перед стягувачем. Лист про анулювання боргу вона отримала лише 14.12.2016 року. Тому вважає, що строк пропущений нею з поважних причин. За таких обставин звернулась до суду і просить поновити строк на оскарження постанов державного виконавця від 12.04.2016 року та 03.10.2016 року, визнавши причину пропуску поважною. Крім того, постанову старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. від 12.04.2016 року про стягнення з неї виконавчого збору у розмірі 86 028, 54 грн. - скасувати. А також, постанову старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. від 03.10.2016 року про звернення стягнення на доходи боржника у вигляді утримання з заробітної плати у розмірі 20 % - скасувати. Крім того, постанову старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. від 03.10.2016 року про стягнення з неї витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 73, 16 грн. - скасувати. Також, просить суд зобов`язати старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. перерахувати суму виконавчого збору, що підлягає стягненню за виконавчим листом від 17.12.2015 року, згідно з положеннями ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», у розмірі 10 % фактично сплаченої суми - 192 670,41 грн., що фактично повернута стягувачу.

В судове засідання заявник та її представник не прибули, надали заяви про розгляд у свою відсутність, викладені обставини у скарзі підтримали та просили суд її задовольнити (а.с.132-133).

Заінтересована особа начальник Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції О.В.Григорук надав заяву про розгляд справи в їх відсутність, проти скарги заперечував, просив в її задоволенні відмовити (а.с.234).

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року син скаржниці ОСОБА_2 уклав з ПАТ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0 про надання кредиту у розмірі 26 000 доларів США. До кредитного договору був укладений договір поруки, згідно до якого скаржниця, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виступили поручителями перед ПАТ «УкрСиббанк» за виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 03.09.2015 року у справі № 182/46/14-ц позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , скаржниці та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість на загальну суму 31 730 доларів 23 цента США, що складається з: 23 779, 57 доларів США - заборгованість за кредитом; 7 950,66 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 21 151 грн. 87 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості; 44 964 грн. 30 коп. - пеня за прострочення сплати процентів. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати в розмірі 3 654 грн. Рішенням Дніпропетровського апеляційного суду від 17.12.2015 року у справі № 182/46/14-ц рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.09.2015 року в частині позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , скаржниці та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасовано. В цій частині ухвалено нове рішення та стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , солідарно з ОСОБА_2 та скаржниці, солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 0 від 04.08.2008 року заборгованість по сплаті за кредитним договором станом на 28.10.2015 року у розмірі 31 730.23 доларів США (з яких: 29 779, 57 доларів США - заборгованість за кредитом, 7 950, 66 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 21 151.87 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 44 964.30 грн. - пеня за прострочення сплати процентів). Цим же рішенням суду стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , скаржниці та ОСОБА_4 , з кожного окремо, по 913, 50 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Постановою державного виконавця ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 06.04.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/0182/826, виданого 18.01.2016 року на підставі рішення суду від 03.09.2015 року (а.с.9). Оскільки син скаржниці ОСОБА_2 не виконав рішення суду у добровільному порядку, скаржниці та іншим поручителям була направлена постанова старшого державного виконавця Логвиненко Т.М. від 12.04.2016 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 86 028, 54 грн. Сума стягнення для скаржниці була і є дуже великою, тому погасити її в добровільному порядку скаржниця не змогла. При цьому, ніяких стягнень з неї за цією постановою не вчинялось. 17.10.2016 року скаржниця отримала копію постанови старшого державного виконавця Логвиненко Т.М. № 46165 від 03.10.2016 року про звернення стягнення на її доходи, якою призначено утримання з її заробітку 20 % щомісячно (а.с.7, 7зв). Згідно цієї постанови, зі скаржниці було присуджено стягнення виконавчого збору у розмірі 86 028, 54 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 73, 16 грн. (а.с.8). Впродовж жовтня, листопада та грудня із заробітку скаржниці утримувалася зазначена в постанові ДВС сума. 14.12.2016 року скаржниця отримала лист ПАТ «УкрСиббанк» № 31-1-61/142 від 28.10.2016 року, в якому повідомлялося, що ОСОБА_2 погасив заборгованість перед банком у розмірі 192 670, 41 грн. та судові витрати в розмірі 7 673,40 грн. (а.с.6). Цим же листом стягувач повідомив про анулювання суми основного боргу у розмірі 23 779, 57 доларів США, що складає 607 158,7 0 грн.; суми процентів у розмірі 6 401, 44 доларів США, що складає 163 446,40 грн.; суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення у розмірі 66 116, 17 грн.(а.с.6). Таким чином, стягувачем було прийнято рішення про анулювання заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 04.09.2008 року. У добровільному порядку ОСОБА_2 погасив ПАТ «Укрсиббанк» суму боргу за кредитом в сумі 126 554, 24 грн. 15.12.2016 року скаржниця звернулася до ДВС з вимогою припинити з неї стягнення за постановою від 03.10.2016 року у зв`язку з анулюванням боргу та його частковою сплатою.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків від суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Як встановлено в судовому засіданні, сума заборгованості, що погашена, фактично складає 192 670, 41 грн. Тобто, сума виконавчого збору, який підлягає стягненню зі скаржниці, складає 19 267, 04 грн. В той час, як за постановою від 12.04.2016 року та постановою від 03.10.2016 року зі скаржниці стягується сума в розмірі 86 028, 54 грн.

Згідно з ч.2 ст.5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Як встановлено в судовому засіданні, на момент винесення постанови про стягнення зі скаржниці виконавчого збору в сумі 86 028, 54 грн., діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 30.06.1999 року зі змінами та доповненнями. На момент же звернення на доходи скаржниці, набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року. Таким чином, Закон, що набув чинності, пом`якшує відповідальність і повинен застосовуватись при визначенні розміру виконавчого збору, який стягується зі скаржниці.

Крім того, з огляду на ту обставину, що строк оскарження постанови державного виконавця пропущено скаржницею з поважних причин, оскільки їй не було відомо про те, що ОСОБА_2 погасив борг перед стягувачем, а Лист про анулювання боргу скаржниця отримала лише 14.12.2016 року, суд вважає, що строк на оскарження дій державного виконавця, пропущений скаржницею, необхідно поновити.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов"язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вимогами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.124 Конституції України та ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Згідно з вимогами ст.1,7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", ч.1 ст.5 ЗУ "Про виконавче провадження", примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених ЗУ "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму ВВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження, і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги.

У відповідності до положень ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.258-261, 353-354, 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Тетяни Миколаївни - задовольнити.

Поновити строк ОСОБА_1 на оскарження, визнавши причину пропуску поважною.

Постанову старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. від 12.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 86 028, 54 грн. - скасувати.

Постанову старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. від 03.10.2016 року про звернення стягнення на доходи боржника у вигляді утримання з заробітної плати у розмірі 20 % - скасувати.

Постанову старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. від 03.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 73, 16 грн. - скасувати.

Зобов`язати старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Т.М. перерахувати суму виконавчого збору, що підлягає стягненню за виконавчим листом від 17.12.2015 року, згідно з положеннями ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал