Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 645/2553/15-ц

провадження № 61-27280св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 червня 2016 року у складі судді Шарка О. П. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року у складі колегії суддів: Кружиліної О. А., Кіся П. В., Хорошевського О. М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодуванню шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП) у розмірі 82 870,00 грн.

Позов мотивований тим, що 15 липня 2014 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 на 21км+300м автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, невірно обрав безпечну швидкість руху, не урахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням і зіткнувся з автомобілем SKODA OCTAVIA, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина ОСОБА_2 у скоєнні цього правопорушення доведена і підтверджується постановою Харківського районного суду Харківської області від 18 серпня 2014 року у справі № 635/6887/14-п (провадження № 3/635/1626/2014), якою його визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України (далі - КпАП України). Постановою Апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2014 року по даній справі залишено без змін постанову суду першої інстанції. У результаті ДТП автомобілю SKODA OCTAVIA завдані механічні пошкодження, внаслідок чого майнова шкода позивача згідно із звітом про визначення вартості матеріальної шкоди, завданої володільцю колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) від 22 жовтня 2014 року № 486/1 на момент ДТП 15 липня 2014 року складає 123 648,00 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки RENAULT застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПАТ «СК «АХА Страхування»). Згідно з листом ПАТ «СК «АХА Страхування» від 07 листопада 2014 року № 9717/12/Цв страховиком прийняте рішення про виплату страхового відшкодування за випадком щодо пошкодження автомобіля позивача в розмірі 40 778,00 грн. Таким чином, невідшкодована сума збитків складає 82 870,00 грн.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 82 870,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щоу результаті ДТП автомобілю SKODA OCTAVIA, номерний знак НОМЕР_2 , завдані технічні пошкодження, зазначені у протоколах огляду колісного транспортного засобу від 23 липня 2014 року № 486/1 та від 20 жовтня 2014 року № 486/2. Згідно із звітом визначення вартості матеріальної шкоди, завданої володільцю КТЗ від 22 жовтня 2014 року № 486/1 майнова шкода, спричинена володільцю автомобіляSKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, який належить ОСОБА_3 , на момент ДТП 15 липня 2014 року складає 123 648,00 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля RENAULT LOGAN VAN, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , застрахована у ПАТ «СК «АХА Страхування». Згідно з листом ПАТ «СК «АХА Страхування» від 07 листопада 2014 року № 9717/12/Цв страховиком було прийняте рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування за випадком щодо пошкодження автомобіля SKODA OCTAVIA у розмірі 40 778,00 грн. За клопотанням відповідача ухвалами суду від 20 серпня 2015 року та повторно 04 березня 2016 року призначено судову автотоварознавчу експертизу для визначення матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля SKODA OCTAVIA, номерний знак НОМЕР_2 . Однак, 11 травня 2016 року судом отримано повідомлення про неможливість надання висновку автотоварознавчої експертизи № 3001 в зв`язку з невиконанням клопотання експерта про надання необхідних даних для проведення експертизи. Судом двічі направлялося клопотання експерта учасникам судового розгляду, однак вимоги експерта не були виконані з незалежних від суду причин. Клопотань про проведення повторної експертизи чи витребування письмових доказів у ПАТ «СК «АХА Страхування» та матеріалів адміністративної справи для направлення їх експерту з метою отримання висновку до суду від сторін не надходило.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позовні вимоги підтверджені доказами. За клопотанням відповідача апеляційним судом 05 жовтня 2016 року призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М. С. Бокаріуса. Відповідно до висновку цієї експертизи від 03 липня 2017 року № 10447 ринкова вартість автомобіля SKODA OCTAVIA, номерний знак НОМЕР_2 , на момент ДТП складає 123 402,98 грн, розмір матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля SKODA OCTAVIA, номерний знак НОМЕР_2 , у результаті ДТП приймається в розмірі ринкової вартості автомобіля на момент ДТП та складає 123 402,98 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку надіслав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року скасувати, передати справу до апеляційного суду. Також просив зупинити виконання рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , зупинено виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 червня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до закінчення касаційного провадження.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17 травня 2018 року справу № 645/2553/15-ц та матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, щопід час проведення судової експертизи порушено вимоги Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. ОСОБА_2 вважає, що під час визначення розміру завданої шкоди експерт керувався виключно власними припущеннями, провів її без огляду транспортного засобу, без наявності необхідних для експертизи матеріалів і без прямої вказівки суду на проведення експертизи за матеріалами справи. Первісне експертне дослідження також було проведено без участі відповідача, а сам транспортний засіб не оглядався. Відповідач отримує мінімальну пенсію у розмірі 1 090,00 грн, значна частина якої витрачається ним на лікування.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15 липня 2014 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем RENAULT номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта невірно обрав безпечну швидкість руху, не урахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням і зіткнувся з автомобілем SKODA OCTAVIA номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, встановлена у постанові Харківського районного суду Харківської області від 18 серпня 2014 року по справі № 635/6887/14-п, залишеної без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2014 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України.

Згідно з полісом від 18 грудня 2013 року № АІ6214874 цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП застрахована ПАТ «СК «АХА Страхування», якою на підставі пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняте рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування в сумі 40 778,00 грн.

Апеляційним судом 05 жовтня 2016 року призначена судова автотоварознавча експертиза, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 03 липня 2017 року № 10447 ринкова вартість автомобіля SKODA OCTAVIA номерний знак НОМЕР_2 на момент ДТП, яка мала місце 15 липня 2014 року, складає 123 402,98 грн, розмір матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля SKODA OCTAVIA, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті ДТП приймається в розмірі ринкової вартості автомобіля на момент ДТП та складає 123 402,98 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За правилом частини першої статті 60 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про стягнення з відповідача як особи, з вини якої ушкоджено автомобіль позивача, 82 870,00 грн, майнової шкоди у розмірі різниці між шкодою, завданою позивачу внаслідок ДТП, і страховим відшкодуванням.

Доводи касаційної скарги щодо невідповідності висновків судової експертизи фактичним обставинам справи спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких заявлений позивачем розмір завданої шкоди підтверджується висновком досудового експертного дослідження та висновком судової автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до звіту від 22 жовтня 2014 року № 486/1 про визначення вартості матеріальних збитків, завданих володільцю КТС, суб`єктом оціночної діяльності було проведено два огляди - 23 липня 2014 року та 20 жовтня 2014 року, результати яких відображені у відповідних протоколах огляду та фототаблиці. Дане дослідження було проведено на замовлення страхової компанії, у якій була застрахована відповідальність відповідача.

Висновки суб`єкта оціночної діяльності, викладені у звіті від 22 жовтня 2014 року № 486/1 про визначення вартості матеріальних збитків, завданих володільцю КТС, не були спростовані висновками судової автотоварознавчої експертизи від 03 липня 2017 року № 10447 про розмір заподіяної шкоди позивачу.

Вказуючи на те, що відповідач не був присутній під час оглядів суб`єктом оціночної діяльності транспортного засобу, він не наводить будь-яких доводів щодо незаконності висновків суб`єкта оціночної діяльності та судового експерта, які б свідчили про неправильність визначення розміру заподіяної шкоди.

Доводи касаційної скарги щодо неможливості проведення автотоварознавчого дослідження без його участі, а також судової автотоварознавчої експертизи без огляду транспортного засобу суперечать нормам матеріального права.

Відповідно до пункту 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 у редакції наказу від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Отже, проведення судової експертизи за наявними даними, необхідними для оцінки, є нормативно допустимим.

Згідно з пунктом 5.2 зазначеної Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо).

Отже, присутність заінтересованих осіб не є імперативною вимогою, а забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби.

Оцінка доводів касаційної скарги про відсутність майнової спроможності відшкодувати шкоду у стягнутому судом розмірі перебуває відповідно до статті 400 ЦПК України за межами повноважень Верховного Суду, який не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Відповідно до рішень судів попередніх інстанцій, а також змісту апеляційної скарги, відповідні питання не були предметом судового розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення суду першої і апеляційної інстанції постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 червня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 зупинено ухвалою ВССУ від 05 вересня 2017 року до закінчення касаційного провадження, то у зв`язку із залишенням цього рішення без змін необхідно поновити його виконання.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 червня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. М. Ігнатенко В. С. Жданова
В. О. Кузнєцов