КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3514/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року місто Київ

справа №755/11374/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Собчук Антоніни Віталіївни на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року про задоволення скарги, постановлену під головуванням судді Винниченко Л.М., у справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірною постанови державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Собчук Антоніни Віталіївни, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року заявник ОСОБА_3 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просила визнати неправомірною постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника винесену 06 липня 2018 року державним виконавцем Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Собчук А.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №2604/6122/12 виданого 14 травня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості.

В обґрунтування вимог скарги посилалася на те, що 13 липня 2018 року до ТОВ «СОЛІКА» надійшла копія постанови державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Собчук А.В. від 06 липня 2018 року, за якою звернуто стягнення на її доходи, які вона отримує в ТОВ «СОЛІКА», де працює директором.

Зазначала, що вказану постанову вважає неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем не вчинено виконавчі дії за результатом яких можливо встановити обставини за умови яких можливо звернути стягнення на доходи та у мотивувальній частині постанови відсутня інформація щодо обставин встановлених ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказувала, що сума стягнення складає 211904,10 грн., що перевищує встановлену ч.2 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» максимальну суму стягнення, що становить 18615,00 грн.

Зазначала, що оскаржувана постанова не містить посилання на те, які саме доходи отримує боржник та з яких має бути здійснено відрахування.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Постанову державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Собчук А.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06 липня 2018 року, винесену в рамках виконавчого провадження №34425957 з примусового виконання виконавчого листа №2604/6122/12 виданого 14 травня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва визнано неправомірною.

Зобов'язано державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області провести виконавчі дії відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» по виконанню виконавчого листа №2604/6122/12 виданого Дніпровським районним судом міста Києва 14 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції старший державний виконавець Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Собчук А.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи,просила ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що нею з метою повного та своєчасного виконання рішення суду було направлено запити до різних установ для надання інформації про наявність рухомого та нерухомого майна зареєстрованого за боржником ОСОБА_3, про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, про зареєстровані цінні папери за останньою, про наявність договорів оренди майна укладених з ОСОБА_3

Вказувала, що згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та даних БД АІС «Автомобіль», «НАІС ДДАІ» станом на 26 липня 2018 року за боржником рухоме та нерухоме майно не зареєстровано.

Зазначала, що боржником відповідно до вимог ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке можливо звернути стягнення не пропонувалось та не надавалось, таким чином, вважає, що державним виконавцем не порушено норми чинного законодавства, а постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06 липня 2018 року є такою, що відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відзиву на апеляційну скаргу старшого державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Собчук А.В. на адресу Київського апеляційного суду не надійшло.

Представник заявника у судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити.

Старший державний виконавець Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Собчук А.В. та заінтересована особа ПАТ «Укрсоцбанк»у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи належним чином повідомлені.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 травня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист у справі №2604/6122/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 209197,53 грн., витрат пов'язаних з вирішенням спору третейським судом у розмірі 2491,97 грн. та судового збору у розмірі 214,60 грн.

24 вересня 2012 року державним виконавцем за вказаним виконавчим документом було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №34425957.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №34425957, 21 травня 2013 року державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_3 було направлено вимогу державного виконавця про надання інформації про доходи (місце роботи отримання доходів) та майновий стан (т.1 а.с. 30).

05 лютого 2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Місанчуком А.В. винесено постанову про арешт коштів боржника (т.1 а.с.40).

04 березня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (т.1 а.с.42).

10 листопада 2017 року державним виконавцем направлено боржнику виклик, в якому зобов'язував ОСОБА_3 з'явитися до виконавця 22 листопада 2017 року (т.1 а.с.62-63). Боржник до відділу не з'явилася.

Згідно відповіді ДФС України від 26 червня 2018 року про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб встановлено, що боржник отримує доходи в TOB «COЛІKA», а з відповіді ДФС України від 26 червня 2018 року про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами або фізичними особами-підприємцями вбачається, що юридичну особу ліквідовано (припинено)/фізичну особу-підприємця припинено (т.1 а.с.72, 73).

06 липня 2018 року державним виконавцем Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста МиколаївГоловного територіального управління юстиції у Миколаївській області СобчукА.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була направлена сторонам виконавчого провадження для відома та ТОВ «СОЛІКА» для виконання (т.1 а.с.74, 75).

В день винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, державним виконавцем - 06 липня 2018 року було направлено запити до:

банківських установ для надання інформації про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком, та надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що не охороняється банком;

ПАТ «Національний депозитарій України» для надання інформації про зареєстровані цінні папери за боржником;

Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо наявності зареєстрованих земельних ділянок за боржником;

Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради щодо наявності зареєстрованих земельних ділянок за боржником;

Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради щодо укладання договорів оренди з боржником;

Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області для надання інформації щодо наявності за боржником автомобільного, міського електричного, залізничного, морського та річкового транспорту, видачі ліцензії на право здійснення господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу морським та річковим транспортом;

Управління Держпраці у Миколаївській області для надання інформації щодо виявлення об'єктів підвищеної безпеки, великотонажних автомобілів, технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації у вулично-дорожній мережі, трубопроводів, б'єктів нафтогазового комплексу, ділянок надр для експлуатації та будівництва підземних споруд зареєстрованих за боржником;

Миколаївського регіонального відділення Фонду державного майна України для надання інформації щодо наявності договорів оренди майна укладених з боржником;

Головного управління статистики у Миколаївській області для надання інформації щодо наявності зареєстрованого за боржником відкритого фермерського господарства та/або перебування членом будь-якого фермерського господарства, а також у разі наявності надати інформацію щодо вирощеного та отриманого врожаю у 2016-2017 роках, щодо боржника;

Департаменту агропромислового розвитку Миколаївської облдержадміністрації для надання інформації щодо наявності зареєстрованого за боржником відкритого фермерського господарства та/або перебування членом будь-якого фермерського господарства, а також у разі наявності надати інформацію щодо вирощеного та отриманого врожаю у 2016-2018 роках;

Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану для надання інформації щодо перебування боржника в зареєстрованому шлюбі;

Головного управління «Держспоживслужби» в Миколаївській області для надання інформацію про наявність або відсутність зареєстрованої сільськогосподарської техніки, належної на праві власності боржнику;

Інгульського районного центру зайнятості для надання інформації чи перебуває на обліку як безробітний, якщо так, то в який спосіб отримує допомогу по безробіттю боржник;

Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району та надати інформацію щодо отримання доходу боржником(т.1 а.с.76-84).

Також, 09 липня 2018 року державним виконавцем було направлено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області та до Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради для отримання інформації про місце реєстрації боржника.

Із відповідей наданих на запити державного виконавця вбачається, що за боржником ОСОБА_3 кошти на банківських рахунках відсутні.

24 липня 2018 року державним виконавцем Собчук А.В. з метою перевірки майнового стану боржника здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, однак двері були зачинені та боржнику залишено вимогу з'явитися до відділу 01 серпня 2018 року, про що складено відповідний акт державного виконавця (т.1 а.с. 98).

З листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26 липня 2018 року №20.1.0.0.0/7-180725/2025, вбачається, що станом на 26 липня 2018 року в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за ОСОБА_3 наявні відкриті рахунки на які накладено арешт, залишок коштів 5,03 грн. (т.1 а.с. 123-123 зв.).

Згідно відповіді з Управління комунального майна від 12 липня 2018 року договори оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва з боржником не укладалися.

25 липня 2018 року до відділу надійшла відповідь з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 13 липня 2018 року, згідно якої земельні ділянки за боржником не рахуються.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, станом на 26 липня 2018 року за боржником нерухоме майно не зареєстровано.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ФОП ОСОБА_3 - припинено.

Згідно даних БД АІС «Автомобіль», «НАІС ДДАІ» за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем до винесення спірної постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника не вчинялися всі дії стосовно перевірки майнового стану ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ч.5 ст.124 Конституції України).

З огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень, судові рішення є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження).

Згідно з ч.ч.2, 5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Пунктами 1, 2 Розділу 10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5 передбачено, що звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, порядок здійснення відрахувань здійснюються відповідно до статей 68-70 Закону. При виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують п'ять мінімальних розмірів заробітної плати, виконавець у першу чергу перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів, а також перевіряє майновий стан боржника.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Системний аналіз частини другої статті 48, частин першої та другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» дозволяє стверджувати, що на рівні закону визначена черговість звернення стягнення на різні види грошових коштів і для звернення стягнення на заробітну плату передбачено спеціальні умови.

Тлумачення частин першої та другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про наявність декількох правил звернення стягнення на заробітну плату боржника:

- за виконавчими документами про стягнення сум та про стягнення періодичних платежів стягнення на заробітну плату допускається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів;

- виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п'яти мінімальних розмірів заробітної плати;

- за іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача.

Відповідно до ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З матеріалів виконавчого провадження та апеляційної скарги державного виконавця вбачається, що виконавчі дії, які передували винесенню постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06 липня 2018 року, полягали лише у відкритті виконавчого провадження, здійснення запиту до ДПС України від 05 жовтня 2012 року про наявність відкритих за боржником рахунків у банках та інших фінансових установах, запиту про наявність за боржником зареєстрованих транспортних засобів, винесенням постанов від 05 лютого 2014 року та 04 березня 2014 року про арешт коштів боржника та арешт майна боржника з оголошенням заборони його відчуження та направленням 10 листопада 2017 року на адресу боржника виклику до державного виконавця.

Тобто державний виконавець вчинив всі інші дії щодо виявлення у боржника рахунків, рухомого та нерухомого майна вже після постановлення оскаржуваної постанови.

А відтак, державним виконавцем до винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06 липня 2018 року у порушення ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» не були вчинені всі дії щодо виявлення у боржника рахунків, рухомого, нерухомого майна та його майнових прав, тобто винесення вказаної постанови було передбаченим.

Колегія суддів вважає, що державним виконавцем було порушено порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, отже у державного виконавця були відсутні підстави, передбачені ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» для винесення оскаржуваної постанови.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що постанова державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Собчук А.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06 липня 2018 року, винесену в рамках виконавчого провадження №34425957 з примусового виконання виконавчого листа №2604/6122/12 виданого 14 травня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва є неправомірною.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не порушено норми чинного законодавства, а постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06 липня 2018 року є такою, що відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» спростовуються вищевикладеним.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо задоволення скарги є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Крім того, оскільки ухвалою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року відстрочено старшому державному виконавцю Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста МиколаївГоловного територіального управління юстиції у Миколаївській області Собчук А.В. сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року в розмірі 1762 грн. до ухвалення судового рішення у справі, колегія суддів вважає, що з Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Собчук Антоніни Віталіївни -залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2018 року - залишити без змін.

Стягнути з Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, на користь держави судовий збір у розмірі 1762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: