ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3457/19 Справа № 194/1569/18 Суддя у 1-й інстанції - Солодовник І. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати у з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 до заінтересованої особи - Державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою, де заінтересована особа - Державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 за спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини 08 червня 2008 року по вулиці Лугова, 15 в м. Тернівка Дніпропетровської області, поштовий індекс 51500.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилався на те, що 08 червня 2008 року в м. Тернівка Дніпропетровської області померла його мати - ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку в м. Тернівка та двох земельних ділянок для сільськогосподарського виробництва на території Павлоградського району. За життя, 26 січня 2004 року, його мати залишила заповіт на користь ОСОБА_1 на все своє майно, окрім майнового паю в КСП Павлоградське. З травня 2007 року і до смерті матері заявник мешкав постійно з спадкодавцем в будинку №15 по вул. Лугова в м. Тернівка Дніпропетровської області і на даний час продовжує мешкати в цьому будинку. Доглядав матір, поховав її після смерті та вважав, що фактично прийняв спадщину після неї, а тому до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини у шестимісячний строк не звернувся. 27 лютого 2009 року він, як спадкоємець за заповітом, звернувся до Державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову, оскільки протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини він не вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини, не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та не був зареєстрованим разом із спадкодавцем за місцем її помешкання, тому фактично спадщину не прийняв. Крім того, заявник зазначає, що той факт, що він постійно проживав на час відкриття спадщини разом з матірю ОСОБА_3, підтверджується актами голови квартального комітету № 19 м. Тернівка від 20 березня 2017 року та 20 вересня 2018 року.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що встановлення даного факту йому необхідно для підтвердження права на спадкування та надання йому права на отримання свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено, з чим заявник не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким встановити факт, що має юридичне значення.

В своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та на неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Заінтересована особа Державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалась.

Дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню, а вимоги заявника про встановлення факту, що має юридичне значення залишенню без розгляду, з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідним сином ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЯК №1327303, виданим повторно 11 квітня 1968 року Калінінським рай ЗАГС м. Горлівка Донецької області.

08 червня 2008 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №202294, виданого 09 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт відповідно до якого належне їй право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського товариства КСП Павлоградське, що становить 0,2395 га заповіла ОСОБА_4, а все майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не склалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право вона заповіла ОСОБА_1, що підтверджується заповітом посвідченим 26 січня 2004 року державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з земельних ділянок площею 6,580 га та 2,420 га відповідно, розташованих на землях Богданівської сільської ради Дніпропетровської області, про що свідчать державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №879282 від 06 березня 2006 року та серії ЯБ №873402 від 06 березня 2006 року, виданих Павлоградською райдержадміністратцією Дніпропетровської області, житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Дзержинського (Луговська), буд. 15, згідно з технічним паспортом станом на 10 травня 2002 року, виданим міжміським колективним бюро технічної інвентаризації Державного комітету по житлово-комунальному господарству Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 після смерті матері - ОСОБА_3 звернувся до державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, проте 27 лютого 2009 року отримав постанову нотаріуса про відмову вчинити нотаріальну дію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на підставі того, що ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подав, документи, які підтверджують постійне проживання із спадкодавцем не надав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Така позиція підтверджується також постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування, якою встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Вирішення питання щодо встановлення факту проживання разом із померлою матір'ю ОСОБА_3 потрібно заявнику для подальшого прийняття спадщини.

Державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто існує спір про право, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 з підстав недоведеності факту постійного проживання разом із спадкодавцем, суд першої інстанції не з'ясував характер спірних правовідносин та наявність правових підстав для розгляду їх в порядку окремого провадження.

Відповідно до положень ст. ст. 294, 377 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду з підстав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що встановлення факту, який має юридичне значення, в даному випадку факту постійного проживання із спадкодавцем, необхідного ОСОБА_1 для отримання свідоцтва про право власності вбачає по своїй суті спір про право і повинен розглядатись за правилами позовного провадження із дослідженням всіх доказів та обставин справи, а так як суд першої інстанції вирішив заяву по суті в порядку окремого провадження, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати таке рішення суду та залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити апелянту, що залишення заяви без розгляду не перешкоджає ОСОБА_1 в подальшому із зверненням до суду першої інстанції з відповідним позовом.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 257, 259, 374, 377 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 до заінтересованої особи - Державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_5