УХВАЛА

01 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 756/16169/17

провадження № 61-17580ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва») про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», у якому з урахуванням уточнень просив:

- зобов`язати ОСОБА_2 відновити самочинно демонтовані вбудовані шафи в коридорі та перегородки з дверним блоком між кухнею та коридором;

- зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» провести технічну експертизу незаконно реконструйованих балконів та зовнішніх стін на кухні та у кімнаті квартири АДРЕСА_1 на предмет подальшого безпечного проживання;

- зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» провести основне детальне обстеження квартири та будинку на предмет технічного стану об`єкту, його міцності, стійкості і жорсткості будівельних конструкцій;

- стягнути з ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 1 921 грн.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, місцевий суд виходив з обставин, при яких позивачу завдана моральна шкода, ступеня моральних страждань та нервових переживань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_2 та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» вчинити певні дії, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 приведено квартиру в попередній стан, а також проведено технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж на об`єкті по АДРЕСА_2 та отримано висновок щодо подальшої безпечної експлуатації квартири.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 вчинити дії скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 відновити демонтовані вбудовану шафу в коридорі та перегородку з дверним блоком між кухнею та коридором згідно з планом за поверхами на квартиру.

У іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 вчинити дії, виходив з того, що ОСОБА_2 без згоди співвласника - ОСОБА_1 проведено будівельно-ремонтні роботи, зокрема демонтовано перегородку з дверним блоком між коридором і кухнею та прибудовано шафу в коридорі, площею 4,12 кв.м.

У липні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» вчинити дії та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Крім того, заявник просить змінити оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є відшкодування моральної шкоди, тобто ціна позову у загальному розмірі становить 10 тис. грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому справа № 756/16169/17 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Крім того, у справі заявлено вимоги немайнового характеру за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про зобов`язання вчинити певні дії.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Вказівка у резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішенні ухвалені у малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Крім того, при визначенні справи малозначною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам Ради Європи необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Суддя В. С. Жданова