Справа № 604/1238/18
Провадження № 2/604/28/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

встановив:

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на оплату навчання спільної повнолітньої доньки сторін, - ОСОБА_4, посилаючись на наступне. 21 серпня 2018 року між позивачем, як замовником, та Державним вищим навчальним закладом «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_5 Міністерства охорони здоровя України», як виконавцем, укладено договір №52 про надання освітніх послуг. Згідно з умовами даного договору виконавець зобовязався за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу ОСОБА_4 освітньої послуги, а саме: підготовка (навчання) магістрів денної форми навчання в період з 01.09.2018 року по 20.06.2023 року за другим (магістерським) рівнем освіти за спеціальністю «222 Медицина». Пунктом 5.2 Договору встановлено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 147300 (сто сорок сім тисяч триста) грн. Представник позивача зазначає, що на виконання умов п.5.3 Договору позивач сплатив на користь виконавця 28000 грн вартості освітньої послуги за перший рік навчання. З 01 вересня 2018 року ОСОБА_4 навчається в вищевказаному навчальному закладі. З огляду на вказане, покликаючись на приписи ч. 2 ст. 185 СК України, просить стягнути з ОСОБА_2 14000 (чотирнадцять тисяч) грн додаткових витрат на оплату навчання повнолітньої доньки сторін та судові витрати у справі.

Ухвалою суду від 14 листопада 2018 року провадження у зазначеній справі відкрито.

Ухвалою від 11 січня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

13 лютого 2019 року, через канцелярію суду Вх№ЕП140/19Вх, представником позивача, відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України подано документи, які підтверджують розмір витрат на правову допомогу, понесених позивачем у даній справі, та заявлених у позовній заяві при подачі позову, у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявилися.

Представник позивача подав заяву з проханням справу слухати за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач не повідомив про причини неявки, відзиву не подав.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти.

15 червня 1999 року у сторін по справі народилася донька, - ОСОБА_4, про що виконавчим комітетом Підлипецької сільської ради Золочівського району Львівської області зроблено відповідний актовий запис №23 (свідоцтво про народження серії І-СГ №429795, видане повторно 18 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Львівській області).

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області у справі №2/604/233/17 позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог служби у справах дітей Золочівської райдержадміністрації, ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на її утримання в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову до досягнення 23 років або до закінчення навчання; та стягнути з ОСОБА_2 640 грн судового збору в дохід. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З копії Договору №52 про надання освітніх послуг між Державним вищим навчальним закладом «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_5 Міністерства охорони здоровя України», та фізичною особою ОСОБА_1, від 21 серпня 2018 року, вбачається, що навчальний заклад (виконавець) зобовязався за рахунок коштів ОСОБА_1 (замовника) здійснити надання одержувачу ОСОБА_4 освітньої послуги, а саме: підготовка (навчання) магістрів денної форми навчання в період з 01.09.2018 р. по 20.06.2023 р. за другим (магістерським) рівнем освіти за спеціальністю «222 Медицина». Пунктом 5.2 Договору встановлено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 147300 (сто сорок сім тисяч триста) грн.

Копією витанції №0.0..1 від 18 серпня 2018 року, підтверджується, що позивач, на виконання умов п. 5.3 Договору, сплатив на користь виконавця 28000 (двадцять вісім тисяч) грн вартості освітньої послуги за перший рік навчання.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання обовязку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

А статтею 199 СК України передбачений обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові ВС від 29.01.2018 року у справі №622/373/16-ц (провадження № 61-1717 св 18).

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи висновки, викладені в постанові ВС №622/373/16-ц від 29.01.2018 року, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Крім того, в силу положень ст. 141 ЦПК України, позивачу слід відмовити у стягненні судових витрат з відповідача, стягнувши з неї судовий збір.

Керуючись ст.ст. 13, 247, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 Сімейного кодексу України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: 80744, Львівська область, Золочівський район, с. Підлипці, вул. Пасовисько, 39; РНОКПП НОМЕР_2) до ОСОБА_2 (місце проживання: 47814, Тернопільська область, Підволочиський район, с. Скорики, вул. Зелена, 65; РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення додаткових витрат на дитину, - відмовити повнісю.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сидорак Г.Б.