ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 643/1735/14

провадження № 22-ц/818/1950/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сидорчук М.О.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Астер -Фінанс»,

заінтересовані особи - публічне акціонерне товариство «Радикал Банк», ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова, постановлену 17 січня 2019 року у складі судді Єрмак Н.В.,-

УСТАНОВИВ:

12 листопада 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю « Астер -Фінанс» (надалі ТОВ) звернулося до суду з заявою про заміну стягувача за кредитним договором (т.1 а.с. 140 - 141).

Заява мотивована тим, що 14 грудня 2017 року між ТОВ та публічним акціонерним товариством (надаліПАТ) «Радикал банк» був укладений договір про відступлення (купівлю - продаж) права вимоги за договором кредиту № 10/08 - ВФЛ від 14.02.2008, що був укладений між ПАТ «Банк Таврика» (правонаступником якого є ПАТ « Радикал банк») та ОСОБА_1 Тому, відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) ТОВ повинно бути залучено до участі у справі № 643/1735/14-ц у якості правонаступника ПАТ «Радикал банк».

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 17 січня 2019 року заява ТОВ задоволена (т.1 а.с. 198). Замінено сторону стягувача за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2014 по справі № 643/1735/14 з ПАТ «Радикал Банк» на правонаступника ТОВ за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції виходив з того, що 14.12.2017 року між ПАТ «Радикал Банк» та ТОВ укладений договір про відступлення права вимоги №ДВ-10/08-ВФЛ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 10/08-ВФЛ від 14.02.2008 перейшло до ТОВ.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, проголосити постанову, якою в задоволенні заяви ТОВ відмовити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не перевірив наявність у ТОВ права на надання фінансових послуг, здійснення фінансових операцій та його внесення до відповідного реєстру у встановленому законом порядку. Крім цього, ТОВ не надало доказів фактичного виконання договору факторингу. Апелянт не була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, справу розглянуто за її відсутністю, що є обов`язковою підставою для скасування ухвали. Суд також не врахував, що фактично на сьогодні скасовано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту № 10/08 - ВФЛ від 14.02.2008. Тому законодавчо визначені підстави для заміни сторони стягувача відсутні.

Баклацький Вячеслав Вікторович , який діє в інтересах ТОВ, у відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечує, посилається на законність та обґрунтованість ухвали суду. Зазначає, що апеляційна скарга не містить конкретних посилань на незаконність ухвали суду першої інстанції, а ОСОБА_1 була обізнана про час та місце розгляду заяву про заміну сторони стягувача.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На зазначену ОСОБА_1 в її апеляційній скарзі адресу реєстрації: АДРЕСА_1 , судом апеляційної інстанції направлялись судові повідомлення, якими апелянт повідомлялася про судові засідання, призначені на 23 липня 2019 року, 5 вересня 2019 року, 30 вересня 2019 року (т.3 а.с. 3-6,23-24) в Харківському апеляційному суді.

Зазначені поштові відправлення поверталися до суду із зазначенням причин невручення «адресат відсутній».

В судові засідання ОСОБА_1 не з`являлася, процесуальним правом брати особисту участь у судових засіданнях не скористалася.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК).

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України).

Оскільки ОСОБА_1 тричі в судові засідання не з`являлася, про зміну свого місця проживання (реєстрації, перебування, знаходження) суду не повідомила, згідно відміток на поштових відправленнях відсутня за адресою, повідомленою суду для листування, подальше відкладення розгляду справи призведе до порушення розумних строків її розгляду і порушить права заявника, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності апелянта, вважаючи її належно повідомленою про час та місце судового розгляду відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ, який з`явився в судове засідання, перевіривши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1, п.3 ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 2 жовтня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Радикал Банк» стягнута заборгованість за кредитним договором № 10/08-ВФЛ від 14.02.2008 в розмірі 71 998 доларів США 71 цент, заборгованість по пені та 3 відсотки річних в розмірі 75 678 грн, 3 654 грн судового збору (т.1 а.с. 158-159).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 4 березня 2015 року була частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 . Рішення Московського районного суду м. Харкова від 2 жовтня 2014 року змінене: його скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Радикал Банк» 3 відсотків річних, у задоволенні позову в цій частині відмовлено. Зменшено розмір стягнутої заборгованості за пенею та трьох відсотків річних до 63 465 грн 17 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін (т.1 а.с. 249-252). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року касаційні скарги ПАТ «Радикал Банк» та ОСОБА_1 залишені без задоволення, рішення судів попередніх інстанцій залишені без змін (т.2 а.с. 56-57).

За вказаним судовим рішенням був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 45484604 (т.2 а.с. 62, 63).

14.12.2017 між ПАТ «Радікал Банк» та ТОВ був укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №ДВ-10/08-ВФЛ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 10/08-ВФЛ від 14.02.2008 року перейшло до ТОВ (т.2 а.с. 142-147).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.07.2018 постанова державного виконавця від 14.11.2014 про відкриття виконавчого провадження № 45484604 була скасована (т.2 а.с. 174-179).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15 травня 2019 року у цивільній справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18) та спростовує доводи апеляційної скарги про неможливість заміни стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ та заміни ПАТ «Радикал Банк» на ТОВ у якості стягувача за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 2 жовтня 2014 року у цивільній справі № 643/1735/14.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у ТОВ повноважень бути стягувачем за рішенням суду про стягнення кредитної заборгованості та відсутність доказів фактичного виконання договору від 14.12.2017, то вони спростовуються копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та копією Статуту ТОВ (т.2 а.с. 148-159). Згідно зазначених документів основним видом економічної діяльності ТОВ є надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), зокрема, факторинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів. ПАТ «Радикал Банк» та ТОВ не заперечували виконання договору № ДВ-10/08-ВФЛ від 14.12.2017, тому підстав уважати його невиконаним в суду немає.

Разом з тим, судова колегія враховує, що судом першої інстанції справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , яка не була повідомлена про час та місце судового розгляду в установленому ЦПК України порядку (т.2 а.с. 164, 168, 169, 184, 185).

Зазначене відповідно до п. 3 ч.2 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови. Сторону стягувача за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2014 року по справі №643/1735/14 підлягає заміні з ПАТ «Радикал Банк» на правонаступника - ТОВ за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 17 січня 2019 року скасувати, ухвалити нову постанову.

Замінити сторону стягувача за рішенням Московського районного суду м.Харкова від 02 жовтня 2014 року по справі №643/1735/14 з публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Астер-Фінанс» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 вересня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний