Постанова

Іменем України

07 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 450/831/16-ц

провадження № 61-28178св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Львівобленерго»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на рішення Апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2017 року у складі колегії суддів: Струса Л. Б., Левика Я. А., Шандри М. М.,

у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Львівобленерго» 99 629,02 грн заборгованості за спожиту електроенергію та 1 494,44 грн судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що за адресою: АДРЕСА_1 , було зафіксовано порушення Правил користування електричною енергією для населення. Борг відповідачів перед ПАТ «Львівобленерго» внаслідок порушення станом на 06 квітня 2016 року становить 99 629,02 грн, однак в добровільному порядку сплатити заборгованість відповідачі відмовляються.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Львівобленерго» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Львівобленерго» 99 629,02 грн заборгованості за спожиту електроенергію. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що свої зобов`язання споживачі не виконали.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2017 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відсутні будь-які належні та допустимі докази невиконання відповідачами своїх зобов`язань.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Львівобленерго», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 450/831/16-ц і витребувано її з Пустомитівського районного суду Львівської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

12 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не правильно застосовані положення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357.

Постачальником було виявлено пошкодження приладу обліку, за що відповідальність несе споживач.

Складання акту про недопуск до засобу обліку не передбачалося вказаними Правилами в редакції на момент виникнення спірних правовідносин.

Електропостачальник має право, а не зобов`язаний перевіряти показники засобу обліку, які подаються споживачем.

Нарахування за спожиту електроенергію проведено за період з 12 листопада 2008 року по 01 березня 2016 року на загальну суму 100830,13 грн, а сплачено лише 1201,11 грн.

Заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Зазначає, що лише 18 січня 2016 року представники позивача за відсутності відповідачів оглянули прилад обліку, хоча такі обстеження здійснюються лише в присутності володільця об`єкту або іншої повнолітньої особи, яка мешкає за адресою споживача. Під час зняття лічильника відбулося втручання у його внутрішню частину.

Від інших учасників справи заперечення не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що у Пустомитівському відділенні електропостачання ПАТ «Львівобленерго» за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Між ПАТ «Львівобленерго» і ОСОБА_1 укладено договір про користування електричною енергією № 061/897 від 12 листопада 2008 року на об`єкт електропостачання: будівельний майданчик житлового будинку у АДРЕСА_1 (а. с. 7-9 ).

Для обліку спожитої електричної енергії будівельного майданчика житлового будинку був встановлений прилад обліку типу ЛТЕ1.03Т, заводський № 08001276, з показником 000015 (згідно акту збереження пломб і лічильника № 1635943 від 12 листопада 2008 року та договору про користування електричною енергією № 061/897 від 12 листопада 2008 року). Прилад обліку встановлений у пластмасову виносну шафу обліку на опорі № 8 ПЛ-0,4кВ Л-3 від КТП-624.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 57 ЦПК України 2004 року (в редакції, яка була чинною на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

У статті 1 Закону України «Про електроенергетику» (діяв на момент виникнення спірних відносин) визначено, що енергія - це електрична чи теплова енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

За правилами статей 25, 26 Закону України «Про електроенергетику» (діяв на момент виникнення спірних відносин) споживач має право на отримання електричної енергії та несе відповідальність за порушення Правил користування електроенергією для населення.

Відповідно до пункту 38 Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (діяли на момент виникнення спірних відносин) енергопостачальник зобов`язується забезпечувати надійне постачання електричної енергії споживачам, а споживачі, відповідно до пункту 42 ПКЕЕН, зобов`язані оплачувати спожиту електричну енергію.

Згідно пункту 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.

Крім цього пунктом 48 ПКЕЕН передбачено, що саме споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку; розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів; насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов`язки.

З моменту встановлення приладу обліку та укладення договору про користування електричною енергією, тобто з 12 листопада 2008 року до 18 січня 2016 року технічна перевірка та контрольні огляди приладу обліку споживача ОСОБА_1 не проводились.

Лише 18 січня 2016 року представниками позивача за відсутності відповідачів оглянуто та здійснено технічну перевірку та контрольні огляди приладу обліку, однак такі обстеження здійснюються відповідно до ПКЕЕН в присутності володільця об`єкту або іншої повнолітньої особи, яка мешкає за адресою споживача.

Відповідно до доданих копій квитанцій відповідач ОСОБА_1 сплачувала за споживання електроенергії і заборгованість станом на 18 січня 2016 року відсутня (а. с. 74-87).

Однак відповідно до деталізації розрахунку заборгованості така заборгованість нарахована з 01 грудня 2008 року.

Згідно із довідкою наявна заборгованість за спожиту електроенергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 у відповідачів станом на 06 квітня 2016 року (а.с. 16), тобто після здійснення технічної перевірки та висновку експертної повірки, з якою відповідач ОСОБА_1 не була належним чином ознайомлена.

Відповідно до пункту 21 ПКЕЕН знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача.

Хоча ПКЕЕН (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) дійсно не було передбачено складання акту про недопуск, проте понад як 6 років позивач не контролював правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем, не скористався правом самостійного зняття показання приладів обліку у споживача.

Стверджуючи про відсутність доступу до лічильника позивач зазначає у позовній заяві, що саме його представник через отвір з тильної сторони металевої шафи мобільним телефоном сфотографував лічильник із показником 172557 (а.с. 4).

При звернення в суд з цим позовом позивач не визначився, чи було йому заподіяно збитки внаслідок порушення ПКЕЕН, чи делікту не було і він просить стягнути заборгованість до договором.

Згідно акту проведення експертизи засобу обліку № 264 від 02 березня 2016 року та висновку за результатами експертної повірки від 02 березня 2016 року ДП «Львівстандартметрологія» метрологічні характеристики приладу обліку типу ЛТЕ1.03Т, заводський № 08001276 відповідають вимогам ДСТУ 6100:2009, а зовнішній вигляд не відповідає вимогам ДСТУ 61002007 з показником 175296 (а. с. 11, 13-14).

Разом з тим, висновком трасологічного дослідження Львівського наукового-дослідного інституту судових експертиз № 4921 від 12 жовтня 2016 року встановлено, що на внутрішніх конструктивних елементах, представленого на дослідження засобу обліку «МЕРИДІАН ЛТЕ-1.03Т» зав. № 08001276, 2008 року випуску - елементах вузла барабанів лічильного механізму - на поверхнях барабанів, їх зубців, як привідного коліщатка (червоного), так і на поверхнях інших коліщаток (чорних), а також допоміжних коліщаток - зелених наявні пошкодження у вигляді різноспрямованих подряпин, задирок та зминання поверхонь, що свідчить про факт стороннього впливу на внутрішні конструктивні елементи представленого на дослідження засобу «МЕРИДІАН ЛТЕ-1.03Т» зав. № 08001276, 2008 року випуску, які можуть призвести до зміни показників лічильника (а. с. 88-92).

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідачі не виконували свої зобов`язання. Відповідальність споживача електроенергії наступає виключно за умови порушення ним договору або законодавства України.

Позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами.

Твердження у касаційній скарзі про можливість втручання споживача в роботу лічильника не заслуговують на увагу, оскільки таке втручання не доведено належними доказами. Рішення суду не може грунтуватися на припущеннях.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду апеляційної інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення апеляційного суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків рішення суду апеляційної інстанцій. Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. І. Грушицький
В. В. Сердюк І. М. Фаловська