Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 750/5688/16

провадження № 61-16134 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

представник позивача - ОСОБА_5

відповідач - ОСОБА_6;

представник відповідача - ОСОБА_7;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 26 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Шарапової О. Л., Бечка Є. М., Євстафіїва О. К.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власницею 4/9 частин житлового будинку АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,0500 га. Власником інших 5/9 частин будинку є ОСОБА_6 Фактично між власниками жилого будинку з 1983 року склався певний порядок користування земельною ділянкою з урахуванням часток у домоволодінні. Проте між нею та відповідачем виникають суперечки з приводу користування земельною ділянкою.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд визначити порядок користування спірною земельною ділянкою згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2017 року у складі судді Жука М. І. позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою у домоволодінні АДРЕСА_1 Чернігівської області згідно з варіантом № 1 додатку № 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи № С-274 від 16 січня 2017 року, який складений судовими експертами Пінчук Н. О., Задвинським С. Ю., виділивши:

1) ОСОБА_10 земельні ділянки загальною площею 0,0266 га, у тому числі:

під житловим будинком - 0,0071 га; під господарськими спорудами - 0,0058 га; під землями вільних від забудови - 0,0137 га; Земельна ділянка площею 0,0217 га розташована в межах: від т. А до т. Б - 10,12 м + 1,00 м; від т. Б до т. 3 - 5,21 м + 2,53 м + 2,42 м + 2,10 + 0,34 м; від т. З до т. И - по краю зливної ями + 0,71 м + по стіні житлового будинку; від т. И до т. І - по лінії розподілу житлового будинку, від т. 1 до т. І - 3,76 м; від т. І до т. Л - 1,50 м; від т. Л до т. М - 1,86м + 0,71 м; від т. М до т. И - 2,00 м + 2,00 м + 2,00 м; від т. Н до т. Ж - 0,95 м; від т. Ж до т. А - 15,15 м. Земельна ділянка площею 0,0049 га розташована в межах: від т. Є до т. К - 3,74 м + 0,74 м; від т. К до т. Й - 1,50 м; від т. Й до т. Д - 9,96 м; від т. Д до т. Е - 1,50 м + 3,52 м + 0,27 м (АДРЕСА_1); від т. Е до т. Є - 9,20 м.

2) ОСОБА_4 земельні ділянки загальною площею 0,0212 га, у тому числі: під житловим будинком - 0,0063 га; під господарськими спорудами - 0,005 га; під землями вільних від забудови - 0,0132 га. Земельна ділянка площею 0,0013 га розташована в межах: від т. Ж до т. Н - 0,95 м; від т. Н до т. М - 2,00 м; від т. М до т. Л - 0,71 м + 1,86 м; від т. Л до т. К - 1,50 м; від т. К до т. Є - 3,74 м; від т. Є до т. Ж - 2,86 м + 1,31 м. Земельна ділянка площею 0.0187 га розташована в межах: від т. Б до т. В - 6,96 м; від т. В до т. Г - 0,76 м + 2,37 м + 23,45; від т. Г до т. Д - 4,48 м + 1,06 м + 3,94 м + 1,03 м + 1,79 м (АДРЕСА_1); від т. Д до т. И - 9,96 м; від т. И до т. І - 1,50 м; від т. І до т. І - 3,76 м; від т. І до т. И - по лінії розподілу житлового будинку; від т. И до т. З - 1,00 м + 9,05 м + 0,73 м + 2,30 м + 1,00 м; від т. З до т. Б - 0,34 м + 2,10 м + 2,42 м + 2,53 м + 5,21 м.

3) Земельний сервітут на земельній ділянці ОСОБА_4 площею 0,0012 га розташований у межах: від т. З до т. И - 1,00 м + 2,30 м + 0,73 м + 9,05 м + 1,00 м; від т. И до т. З - по стіні житлового будинку + 0,71 м + по краю зливної ями, встановити на користь ОСОБА_6

4) Залишити у спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_6 дві земельні ділянки площами 0,0004 га (4 кв. м) та 0,0004 га (4 кв. м), одна з яких розташована у межах: від т. Н до т. М - 2,00 м + 2,00 м + 2,00 м; від т. М до т. Н - 2,00 м, а інша земельна ділянка спільного користування площею 0,0004 га, розташована у межах: від т. Л до т. І - 1,50 м; від т. 1 до т. Й - 1,50 м; від т. Й до т. К - 1,50 м; від т. К до т. Л - 1,50 м.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи від 16 січня 2017 року № С-274, складеним судовими експертами: Пінчук Н. О., Задвинським С. Ю., ідеальні частки сторін у земельній ділянці площею 0,0486 га (486 кв. м) складають: ОСОБА_6 - 270 кв. м (0,0270 га), ОСОБА_4 - 216 кв. м (0,0216 га) і експертами запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою. Суд вважав за можливе встановити порядок користування сторонами земельними ділянками відповідно до варіанту № 1 додатку № 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи від 16 січня 2017 року № С-274, що відповідає їх ідеальним часткам у спільному нерухомому майні, враховуючи: забезпечення можливого підходу до відповідних частин житлового будинку, господарських будівель та земельних ділянок, конфігурацію території та існуючий порядок користування житловим будинком. Саме такий варіант буде найбільш повно враховувати інтереси сторін.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 26 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові ОСОБА_4 Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позовні вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою є передчасними до проведення реального поділу житлового будинку з надвірними спорудами, оскільки не визначені конкретні жилі і нежилі приміщення та надвірні споруди, які перебувають у власності кожної із сторін, що унеможливлює встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 750/5688/16 із Деснянського районного суду м. Чернігова.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що жодного спору щодо житлового будинку та відповідних господарських споруд, будівель, їх поділу, порядку користування ним у сторін немає. А тому фактично жодні правові підстави для поділу житлового будинку в натурі відсутні.

Наразі наявний лише спір щодо порядку користування земельною ділянкою, оскільки відповідачем фактично використовується набагато більша частина земельної ділянки з урахуванням його частки права власності в житловому будинку, тобто наявна непропорційність.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було чітко зазначено сторонами, якими приміщеннями вони користуються, а також те, що спору відносно поділу та порядку користування житловим будинком та господарськими будівлями у них відсутній. Крім того, в технічному паспорті на житловий будинок чітко зазначено наявність двох квартир, а також конкретно вказано які приміщення відносяться до однієї та другої квартири.

Про це ж зазначено і у висновку судової земельно-технічної експертизи від 16 січня 2017 року № С-274. На зазначене суд апеляційної інстанції уваги не звернув.

Вважала обґрунтованим висновок суду першої інстанції про можливість встановлення порядок користування сторонами земельними ділянками відповідно до варіанту № 1 додатку № 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи від 16 січня 2017 року № С-274, що відповідає ідеальним часткам сторін у справі у спільному нерухомому майні.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У липні 2019 року ОСОБА_6 подав заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_4 на праві власності належить 4/9 частин житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 31 березня 1993 року державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 1-1144, та договором міни від 06 квітня 1993 року, посвідченим державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 1-1201.

ОСОБА_6 на праві власності належить 5/9 частин житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 що підтверджується договором купівлі-продажу від 28 листопада 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 1744.

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи від 16 січня 2017 року № С-274, який складений судовими експертами: Пінчук Н. О., Задвинським С.Ю., ідеальні частки сторін у земельній ділянці площею 0,0486 га (486 кв. м) складають: ОСОБА_6 - 270 кв. м (0,0270 га), ОСОБА_4 - 216 кв. м (0,0216 га) і експертами запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до частин першої та третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Сторони у справі визначили порядок користування житловим будинком та господарськими будівлями за їх спільною згодою.

Між сторонами виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, який належить сторонам на праві спільної часткової власності.

За змістом частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам роз?яснено, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

З метою вирішення питання щодо можливості визначення порядку користування спірною земельною ділянкою суд першої інстанції призначив у справі судову земельно-технічну експертизу.

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи від 16 січня 2017 року № С-274, який складений судовими експертами: Пінчук Н. О., Задвинським С. Ю., ідеальні частки сторін у земельній ділянці площею 0,0486 га (486 кв. м) складають: ОСОБА_6 - 270 кв. м (0,0270 га), ОСОБА_4 - 216 кв. м (0,0216 га) і експертами запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою.

Суд вважає за можливе встановити порядок користування сторонами земельними ділянками відповідно до варіанту № 1 додатку № 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи від 16 січня 2017 року № С-274, що відповідає їх ідеальним часткам у спільному нерухомому майні, враховуючи: забезпечення можливого підходу до відповідних частин житлового будинку, господарських будівель та земельних ділянок, конфігурацію території та існуючий порядок користування житловим будинком. Також суд зазначив, що саме такий варіант буде найбільш повно враховувати інтереси сторін.

З'ясувавши, що вказаний варіант варіанту № 1 додатку № 2 встановлення порядку користування земельною ділянкою, запропонований висновком судової земельно-технічної експертизи від 16 січня 2017 року № С-274, відповідає розміру частки кожного із співвласників у спільному майні та враховує забезпечення можливого підходу до відповідних частин житлового будинку, господарських будівель та земельних ділянок, конфігурацію території та існуючий порядок користування житловим будинком, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, правильно застосувавши наведені норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про встановлення порядку користування земельною ділянкою саме за цим варіантом.

Під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав відповідача у зв'язку з визначенням такого порядку користування земельною ділянкою, і таких відповідачем не наведено.

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення місцевого суду про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, дійшов помилкового висновку про відсутність можливості для встановлення такого порядку.

Апеляційний суд вважав, що відсутність факту виділення часток у праві власності на житловий будинок в натурі перешкоджає встановленню порядку користування спірною земельною ділянкою. Вказаного висновку апеляційний суд дійшов без встановлення всіх обставин справи, зокрема не звернув уваги, що експертом враховано існуючий між сторонами порядок користування будинком та господарськими спорудами і спір між сторонами з цього приводу відсутній.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 26 квітня 2017 року скасувати, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 березня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович