№ 207/353/19
№ 2/207/764/19
02 жовтня 2019 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Тюлюнової В.Г.
при секретарі: Куцевол Л.В.
за участі представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про захист прав споживачів
04 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2752, вчинений 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталєю Станіславівною про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № GP-448826 від 29.04.2013 року у розмірі 27 05,55 грн.
Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 17.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис № 2752 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № GP-448826 від 29.04.2013 року у розмірі 27 05,55 грн.
Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом, розрахунком суми заборгованості, вважає вказаний виконавчий напис таким, який не підлягає виконанню, що при вчиненні виконавчого напису ПАТ «ПУМБ» та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не було дотримано вимог законодавства, внаслідок чого порушено права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають відновленню та захисту судом в установленому законом порядку.
Про вчинення виконавчого напису нотаріуса позивач дізнався лише отримавши поштою від приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.01.2018 р. та після отримання в бухгалтерії за містом роботи копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.02.2018 р. ВП№55666488 згідно якої з позивача проводиться проводиться стягнення коштів щомісяця.
Ознайомившись з вказаними постановами приватного виконавця, позивачу стало відомо, що стягнення проводиться на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» за кредитним договором № GP - 4468826 від 29.04.2013.
Також позивач зазначив, що ніяких договірних відносин з відповідачем немав. Договір за № GP - 4468826 було укладено 29.04.2013 року з АТ «Банк ренесанс капітал». Відділення Банку у м. Кам`янське, в якому було отримано кредит та проводилися щомісячні платежі в рахунок погашення кредиту закрилося, при цьому письмових повідомлень про закриття Банку та інформацію де та в який спосіб проводити оплату у рахунок погашення кредиту позивачем не отримувалось, що лишило її можливості проводити сплату за договором. Будь яких повідомлень про переуступку заборгованості з розрахунками та письмовими вимогами щодо до погашення заборгованості від банка та відповідача на її адресу не надходило. Також не надходило ніяких документів про те що, вона повинна сплачувати за указаним договором відповідачу, тобто сплату нею було припинено не з її провини.
Зауважила що, відповідно до чинного законодавства відповідач до стягнення заборгованості повиннен був надіслати їй (позивачу), письмову вимогу про усунення порушення, при цьому надати строк та розрахунок заборгованості для підтвердження її (заборгованості) безспірності. У вимогі мало б зазначатися: стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення невиконання вимоги.
Однак, ніяких вимог про виконання порушеного зобов`язання нею отримувалося.
Крім того, стверджує що, реальна заборгованість перед відповідачем відрізняється від тієї, що вказана у виконавчому написі.
Звертає увагу суду на той факт, що в умовах кредитного договору зазначався чіткий порядок та умови задоволення вимог позикодавця, що стягнення суми боргу за договором у судовому порядку (п.9.6), тобто між сторонами була домовленість яка відповідачем порушена.
Також посилається на постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 р. № 1172, а саме, що виконавчий напис нотаріуса визнається таким, що не підлягає виконанню при відсутності оригіналів фінансового чеку та опису вкладення, які підтверджують направлення боржнику вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.
Вважає, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Ніяких вимог про усунення порушення виконання зобов`язань вона не отримувала.
Таким чином, нотаріус повинен був відмовити у вчиненні нотаріальної дії з підстав, передбачених статтею 49 Закону України «Про нотаріат» через те, що вчинення такої дії суперечить законодавству України, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Отже спірний виконавчий лист вчинено в порушення вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Законом України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими переліком, затвердженим Постановою №1172.
Підстави та порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису регулюється ст.ст. 87 - 89 Закону України «Про нотаріат», Постановою № 1172, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5.
Отже відповідно до вказаної норми законодавства для стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчих написів подаються : оригінал кредитного договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, тобто безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Але наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою у зв`язку з виникненням такої заборгованості у позивача перед відповідачем через дію положень кредитного договору, які є спірними щодо встановлення погашення кредиту та відсотків.
Позивач не погоджується з сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, також зазначє, що від відповідача не надходила вимога щодо дострокового повернення кредиту та погашення заборгованості за кредитом з зазначенням суми заборгованості, отже відсутня безспірність заборгованості між сторонами, та є спір з приводу розміру цієї заборгованості.
Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено Відповідачем одноособово без урахування думки та позиції Позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості.
Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача.
Позивач вважає, що дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. суперечать положенням ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», розділу 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та за змістом п.п. 3.1. пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року, але приватним нотаріусом не було враховано вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Відповідно постанови приватного виконавця стягнення заборгованості проводилося після
спливу строку позовної давності.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала повністю, при цьому зауважила, що викладене у позові підтверджується матеріалами справи. Так третьою особою приватним нотаріусом Хара Н.С. суду надано документи відповідача, згідно яких було вчинено виконавчий напис, а саме, лист - Письмова вимога (Повідомлення) без оригіналу фінансового чеку та опису вкладення, які підтверджують направлення позивачу вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання (ар.с. 61), також у письмовій вимоги відсутній розрахунок заборгованості, що не дає можливості позивачу надати суду розрахунок, що заборгованість не є безспірною (ар.с. 61).
Також зауважила, що у наданому суду листі/реєстру на підтвердження якби направлення позивачу вказаної вимоги не зазначено, що доводить даний реєстр, а саме, що було направлено, коли було направлено (дата), тобто що це саме підтвердження направлення вимоги позивачу (ар.с. 62), крім того, вказані листи не засвідчені належним чином Відповідачем, тобто надані останнім нотаріусу з порушеннями.
Стосовно виписки з рахунку Відповідача із зазначенням суми заборгованості та строків її
погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (ар.с. 59). У вказаній виписки відсутні дані, стосовно суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що є також порушенням підстав та порядку вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Відносно заяви Відповідача про вчинення виконавчого напису (ар.с. 58) то у додатках до заяви не зазначено, що Відповідачем було надано нотаріусу доказ, а саме, засвідчена останім копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що підтверджує її (вимоги) відсутність взагалі.
Представник позивача, заявила клопотання, щодо зміни найменування відповідача, а саме, просила суд при винесенні рішення судом змінити назву відповідача з Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», оскільки відповідач змінив найменування на загальних зборах у грудні 2018 року, а спірний виконавчий напис було вчинено 17.11.2017 року. Позов до суду було підготовлено відповідно до постанов приватного виконавця де зазначалося, що стягувач Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк».
Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача надав суду заяву, в якій позивач просив справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п.1.ч.7, ч. 10 ст. 128, ч.ч. 1, 2 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за місцем знаходження.
Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.
Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями, Постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» з наступними змінами (далі-Перелік).
Згідно з п.19 ст.34 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 (далі Порядок).
Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, розділом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачене стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а нотаріусу для вчинення виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку).
Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.
Отже, з вищезазначеної норми Закону вбачається, що дана нотаріальна дія вчиняється лише до тих правочинів, які згідно вимог Закону вчиняються у письмові формі та підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.
Зазначений відповідачем кредитний договір № GP-4468826 від 29.04.2013 року не був нотаріально посвідченим та зареєстрованим у реєстрі правочинів, він був укладений у простій письмовій формі. Крім того, його умовами не передбачено позасудовий спосіб стягнення заборгованості за кредитним договором як за виконавчим написом нотаріуса.
Також приватний нотаріус не має право звертати стягнення на майно боржника без підстави наявності договору застави або договору іпотеки, укладених між боржником та стягувачем, які були б нотаріально посвідченими.
В свою чергу вказані дії приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. суперечать положенням ст.77 Закону України «Про нотаріат», та п.5.3 ч.5 гл.7 Положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, розділу 1 та 2 Переліку.
Розділом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено, що для одержання виконавчого напису з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору, б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість, відповідачем надана лише копія кредитного договору, а не його оригінал.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2 при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому потурання відхиленням від зазначеного порядку.
Розділом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути надані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувача. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.
Наданий відповідачем нотаріусу розрахунок заборгованості за кредитним договором №GP-4468826 від 29.04.2013 року не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Даний розрахунок заборгованості не містить інформації щодо часу, дати, суми, місця, ПІБ платника, призначення платежу, дебет/кредит, яка повинна міститись у виписці за рахунком, а є лише односторонніми та одноособовими нарахуваннями Банком суми заборгованості за певний період. Розрахунком заборгованості не можна довести виконання умов договору кредиту, у зв`язку з тим, що єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-20цс12).
Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. також не перевірено повноваження особи, яка підписала розрахунок заборгованості. Оскільки дана особа діє від імені юридичної особи (банку), вона повинна діяти в межах повноважень, які визначені відповідною довіреністю, а наданою нотаріусу довіреністю не передбачено її право на підпис чи засвідчення первинних бухгалтерських документів.
Так, правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, передбачено наступне: відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Комісія за кредитним договором № GP-4468826 від 29.04.2013 року як раз і є платежами, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь. Окрім цього, даний розрахунок заборгованості не містить інформації щодо розміру отриманих позивачем кредитних коштів (коли саме, яким чином та в якому розмірі вони були надані), не містить інформації щодо погашення заборгованості (коли саме, ким, яким чином та в якому розмірі були надані грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом).
Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.
Суд вважає, що оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням зазначених вище умов.
Зокрема, на переконання суду, надані відповідачем нотаріусу документи не підтверджують безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, оскільки в розрахунку заборгованості вказана заборгованість за комісією, яку Банк не мав права нараховувати згідно діючого законодавства.
Також, відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило останнього права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень.
Пунктом 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодержателя. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
Позивач заперечує проти отримання ним письмових повідомлень від відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором № GP-4468826 від 29.04.2013 року, а відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило останнього права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.
За вказаних встановлених обставин суд приходить висновку про необхідність захисту прав позивача, шляхом задоволення позову повністю.
Клопотання представника позивача щодо зміни назви відповідача судом задовольняється.
Отже, позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.
Відповідно до п.3 ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави
Керуючись ст.ст. 10,12,13,15,76-81, 82, ст.ст.223,258,259,263- 268, 280 -284 ЦПК України, ст.50,87,88 ЗУ «Про нотаріат» суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про захист прав споживачів, задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на користь держави судовий збір у розмірі 1921,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя В.Г.Тюлюнова