Справа № 710/934/19
Провадження № 2/710/431/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2019 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Побережної Н.П.,

секретаря судового засідання Бараненко А.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів на утримання батька,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі 1000,00

грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до зміни матеріального та сімейного стану сторін.

Свій позов позивач мотивує тим, що йому 58 років і він є інвалідом 1 групи, не працює. Позивач отримує пенсію за інвалідністю в сумі 1537,51 грн. та інших джерел доходів він не має, а тому його матеріальне становище є досить скрутним. Після сплати всіх необхідних комунальних платежів (світло, опалення) позивачу не вистачає коштів на лікування та харчування. Його син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальну допомогу добровільно не надає. Відповідач періодично працює на роботах в різних містах, має тимчасові заробітки, на утриманні будь-яких членів сім`ї не має, та має можливість надавати матеріальну допомогу. Тому позивач і звернувся до суду з цим позовом до суду.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05.08.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідач у встановлений судом строк, відзив до суду на позов, не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.01.1997, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №101. Батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 18).

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 29.11.2000, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано, актовий запис №172. Після розірвання шлюбу дружина залишила прізвище « ОСОБА_5 » (а.с. 19).

За даними посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності довічно (а.с. 5).

Згідно з довідкою про доходи №717758 від 07.06.2019, виданої Головним управлінням ПФУ в Черкаській області, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності. Так, сума за період з 01.01.2018 по 31.05.2019 складає 29117,84 грн. (а.с. 6).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Згадувана стаття СК України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

При цьому відповідно до частини першої статті 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

За положеннями частин другої-четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право на утримання повнолітньою дочкою, сином виникає у непрацездатних батьків за умови, що їхня заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи є меншими за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Такий висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові

494/1682/15-ц від 19.09.2018.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» було визначено на 2018 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2018 року - 1 373, 00 грн., з 01 липня - 1 435, 00 грн., з 01 грудня - 1 497, 00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2019 року - 1 497, 00 грн., з 01 липня - 1 564, 00 грн., з 01 грудня - 1 638, 00 грн.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги суд бере отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно з діючим законодавством держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому під час постановлення рішення суду слід зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Такої позиції дотримується Верховний Суд, про що він вказав в своїй постанові 570/3274/15-ц від 05.12.2018.

Отже, пенсія позивача є за розміром вищою, ніж встановлений законом прожитковий мінімум для категорії осіб, до якої він відноситься, а тому відсутні праві підстави вважати, що позивач є особою, яка потребує сторонньої матеріальної допомоги.

До того ж відповідно до ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).

В матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б, або ж спростовували твердження про те, що позивач належним чином виконував свої батьківські обов`язки, що позбавляє суд можливості всебічно, повно та об`єктивно встановити всі обставин у справі та винести обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір залишається на рахунку держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», ст.ст.10, 75, 202-204 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-279, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 07.10.2019.

Суддя Шполянського

районного суду Н.П. Побережна