КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Жук М.В.
№22-ц/824/3420/2019 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності,-

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року відкрито провадження в справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу та закрити провадження у справі.

Зазначає, що жоден з відповідачів не зареєстрований в Оболонському районі міста Києва, тому спір не підсудний Оболонському районному суду міста Києва.

Також посилається на те, що Оболонському районному суді м. Києва розглядається інша справа №756/14420/18 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування наслідків його недійсності, що було підставою для повернення даної позовної заяви або ж після відкриття провадження для залишення позову без розгляду.

Крім того, позовна заява ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, що було підставою для залишення її без руху, проте судом помилково відкрито провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_4 в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення їм поштових відправлень 8.02.2019.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія" направило суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що товариство не має змоги направити представника для участі в судовому засіданні.

Обговоривши заявлене клопотання, колегія суддів відхилила заявлене клопотання з огляду на те, що клопотання не містить зазначення поважних причин з яких директор ТОВ "ФК Довіра та гарантія", який підписав це клопотання, не може з"явитися в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його представника, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для залишення позову без руху, повернення позовної заяви та залишення позову без розгляду не досліджуються судом апеляційної інстанції, оскільки у силу п.8 ч.1 ст.353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Таким чином, судом апеляційної інстанції оцінюються лише доводи апеляційної скарги щодо порушення правил підсудності при відкритті провадження у справі, а саме доводи про те, що жоден з відповідачів не зареєстрований в Оболонському районі міста Києва, тому спір не підсудний Оболонському районному суду міста Києва.

Відкриваючи провадження в справі суд першої інстанціївиходив з того, що спір підсудний Оболонському районному суду міста Києва.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 30 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном ; про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Виходячи з аналізу правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об'єктом якого є нерухоме майно.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач просить:

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л., зареєстрований 05 травня 2018 року за №534;

- застосувати наслідки недійсності Договору купівлі-продажу квартири від 05 травня 2018 року №534 у вигляді скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_6 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, зазначені позовні вимоги стосуються нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Київської міської ради від 22 січня 2015 року №34/899 затверджено офіційний довідник "Вулиці міста Києва", відповідно до якого проспект Оболонський територіально відноситься до Оболонського району м. Києва.

Твердження апелянта про те, що справа не підсудна Оболонському районному суду м. Києва, так як жоден з відповідачів не зареєстрований в Оболонському районі є безпідставними, оскільки заявлений спір повинний розглядатися за правилами виключної підсудності.

Таким чином, відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції діяв у межах закону і, зважаючи на вимоги ст. 30 ЦПК України, дійшов вірного висновку, що справа підсудна саме Оболонському районному суду м. Києва, оскільки позивач, у відповідності до процесуального закону, пред'явив позов за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав до її скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва