ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/13/19Головуючий по першій інстанції Позарецька С.М.
Категорія: 311020000 Доповідач в апеляційній інстанції Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Храпка В.Д.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Азот» - адвоката Чижова Костянтина Леонідовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за втрату частини заробітної плати,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В мотивування позовних вимог позивач вказувала на те, що в період часу з 01.12.1989 року по 08.09.2017 року вона працювала на посаді апаратника гранулювання в ПАТ «Азот». 08 вересня 2017 року вона звільнилася з ПАТ «Азот» згідно з наказом №760-ВК від 06.09.2017 року за власним бажанням (в зв`язку з виходом на пенсію).

Під час її знаходження у трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 15 028, 20 грн. Підтвердженням факту існування заборгованості є довідка, яка видана позивачу за №309 від 15.02.2019 року.

Крім того, вказує, що у відповідності до Законів України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», «Про оплату праці», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ №159 від 21 лютого 2001 року, має право на компенсацію за втрату частини заробітної плати, яка в даному випадку складає 2 729, 87 грн.

Також, у зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 375 робочих днів, з ПАТ «Азот» підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який на день звернення до суду складає 124 162, 50 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суду стягнути на її користь заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 15 028, 20 грн, компенсацію за втрату частини заробітної плати в розмірі 2 729,87 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на день звернення до суду в розмірі 124 162, 50 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звернення до суду по день ухвалення судового рішення.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2019 року позовні вимог задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 15 028, 20 грн з відрахуванням передбачених законодавством податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику за період з 09.09.2017 року по 06.05.2019 року в сумі 136 413, 20 грн.

Стягнуто з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини заробітної плати за період з вересня 2017 року по лютий 2019 року включно в розмірі 2 509, 70 грн.

В іншій частині відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час судового розгляду справи, знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо заборгованості по нарахованій, але не виплаченій їй заробітній платі в сумі 15 028, 20 грн. Крім того, у відповідності до статті 117 КЗпП України до стягнення з ПАТ «Азот» на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.09.2017 року по 06.05.2019 року. Вказано, що згідно з підпунктом 3.9 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 14 січня 2004 року №5, не належать до фонду оплати праці суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні. Отже, на думку суду, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку із відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України. Також розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 15 028, 20 грн, яка підлягає до стягнення з відповідача за даним рішенням, буде виплачена в примусовому порядку відповідачем з порушенням строків такої виплати, а тому до даних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою КМУ №159 від 21 лютого 2001 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ «Азот» - адвокат Чижов К.Л. звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просив його змінити шляхом доповнення його резолютивної частини після слів: «середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику за період з 09.09.2017 року по 06.05.2019 року в сумі 136 413, 20 грн» наступним: «з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розділом ІV Податкового кодексу України, п. 163.1 ст. 163 визначено, що об`єктом оподаткування платника податку є, зокрема, загальний місячний (річний) оподаткований дохід, який складається із суми оподаткованих доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до п. 171.1 ст. 171 та пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку, у тому числі на підставі рішення суду.

Таким чином, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні.

Судом при ухваленні рішення вищевказані положення податкового законодавства не були взяті до уваги та їм не було надано жодної оцінки.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою ПАТ «Азот» вказував на те, що не погоджується із оскаржуваним рішенням суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, щодо відсутності посилання в ньому на відрахування обов`язкових платежів та податків. В іншій частині рішення учасниками справи не оскаржується, а тому і перегляду судом апеляційної інстанції не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала у ПАТ «Азот» на посаді апаратника випарювання цеху (М-3) аміачної селітри першої черги з 01.12.1989 року по 08.09.2017 року, що підтверджується записами в її трудовій книжці № НОМЕР_1 .

08 вересня 2017 року її звільнено з ПАТ «Азот», відповідно до наказу №760-вк від 06.09.2017 року за власним бажанням (в зв`язку з виходом на пенсію), на підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до довідки №309 від 15.02.2019 року, станом на 14.02.2019 року, загальна сума заборгованості по заробітній платі ПАТ «Азот» перед ОСОБА_1 становить 15 028,20 грн.

Суд першої інстанції при стягненні з відповідача на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку з 09.09.2017 р. по 06.05.2019 р. в розмірі 136 413, 20 грн., який щодо правильності його нарахування відповідачем не оспорюється, не врахував наступного.

Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.99 N 13 зазначив про те, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Проте судом в резолютивній частині судового рішення не вказано, що стягнута на користь позивача сума без утримання податків, обов`язкових платежів та зборів.

Крім того, оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом ІV Податкового Кодексу України.

Відповідно до п.п. 163.1.1 п.163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування фізичної особи - резидента є загальний місячний (річний) оподаткований дохід до якого включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податків відповідно до умов трудового договору (контракту) ( п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст 164 ПК України) та інші доходи, крім зазначених у ст. 165 ПК України ( п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

У ст. 165 ПК України не передбачено середній заробіток за час затримки розрахунку як дохід, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподаткування доходу.

Таке роз`яснення міститься у листі ДФС України від 09 березня 2016 року №665/4/99-99-1-17-03-03-13.

Посилання в рішенні суду першої інстанції на п. 3.9 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, є непереконливим.

Вказане також узгоджується із постановою Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 760/4086/16-ц, в якій судом касаційної інстанції в резолютивній частині здійснено посилання при стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на відрахування при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України.

Тому резолютивну частину рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати необхідно доповнити словами «з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України».

Апеляційна скарга в частині стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача задоволенню не підлягає. В даному випадку судові витрати не підлягають перерозподілу, так як рішення суду першої інстанції не змінено судом апеляційної інстанції в частині суми стягнення коштів.

Таким чином вимоги ПАТ «Азот» приведені в апеляційній скарзі підлягають до задоволення, а рішення суду до зміни шляхом доповнення його резолютивної частини після слів «середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику за період з 09.09.2017 року по 06.05.2019 року в сумі 136 413, 20 грн» наступним: «з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України».

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Азот» - адвоката Чижова Костянтина Леонідовича задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2019 року змінити.

Доповнити абзац другий резолютивної частини рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2019 року словами «з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України».

В решті рішення залишити без змін.

Судові витрати залишити за особою, яка подавала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2019 року.

Судді: