БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/168/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2019 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Шумяк Л.М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Максак Т.Л.

представників відповідачів - ОСОБА_2 , адвоката Серкіна К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Борзнарайагролісгосп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Чернігівська обласна рада, ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить: 1/визнати незаконним та скасувати наказ комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради «Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 » №02/к-ДП від 30.01.2019р.; 2/поновити його на посаді директора Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Борзнарайагролісгосп» з 30 січня 2019 року; 3/стягнути з Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Борзнарайагролісгосп» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі на дату ухвалення судового рішення; 4/стягнути з Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Борзнарайагролісгосп» на його користь грошову винагороду (премію) за 4-й квартал 2018 року в розмірі 50616,73 грн; 5/стягнути з комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради на його користь 20000 грн у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що його було незаконно звільнено з посади керівника ДП «Борзнарайагролісгосп», оскільки в тексті наказу не вказано з якими конкретно обставинами пов`язується його звільнення, не зазначено норм Закону України «Про запобігання корупції», які він начебто порушив, не проведено службового розслідування; судом не було встановлено факту вчинення ним адміністративного корупційного правопорушення та вини, в зв`язку з чим відповідач порушив принцип презумпції невинуватості; він не є суб`єктом відповідальності за Законом України «Про запобігання корупції», так як ДП «Борзнарайагролісгосп» не відноситься до юридичних осіб публічного права; за 4-й квартал 2018 року йому безпідставно не була погоджена та виплачена грошова винагорода (премія), хоча підприємством досягнуто відповідних результатів виробничо-господарської діяльності й за попередні періоди його роботи такі виплати проводились систематично; внаслідок незаконного звільнення з роботи він зазнав моральної шкоди, так як було порушено його конституційне право на працю, він втратив доход для себе та членів родини і вимушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя, звертатися до адвоката за правовою допомогою, наказ про його звільнення за порушення антикорупційного законодавства було доведено до працівників підприємства, що спонукало трудовий колектив повірити в це, принизило його честь, гідність та ділову репутацію, тоді як він має значний стаж трудової діяльності, неодноразово заохочувався, має почесне звання «Заслужений лісівник України».

Позивач, як і його представник, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснив, що контракт та додаткові угоди до нього підписував усвідомлено; за 2016-2018 роки подавав щорічні майнові декларації, а також при звільненні з посади, так як на цьому наполягало керівництво КП «Чернігівоблагроліс», хоча не вважає себе суб`єктом декларування в зв`язку з відсутністю в ДП «Борзнарайагролісгосп» статусу юридичної особи публічного права; не заперечує факту несвоєчасного повідомлення ним НАЗК про суттєві зміни у майновому стані у зв`язку з придбанням 20.06.2018р. нерухомості, що перевищує суму порогу декларування, але посилається на судове рішення про закриття справи за відсутністю в його діях складу адміністративного корупційного правопорушення.

Відповідачі у встановлений судом строк відзивів на позов не подали. Представники відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі й просили відмовити в їх задоволенні, оскільки сам факт порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції» мав місце, викладений в офіційному листі Управління захисту економіки в Чернігівській області, що й стало підставою для дострокового розірвання контракту та відображено в наказі, зміст якого є чітким та зрозумілим, також дана обставина не оспорювалась позивачем при розгляді адміністративної справи й не заперечується в даному судовому засіданні; відповідні умови щодо дострокового розірвання були погоджені сторонами в контракті, в зв`язку з чим це не є притягненням позивача до відповідальності й відповідач не зобов`язаний доводити вину позивача та проводи щодо нього службове розслідування; погодження питання щодо нарахування та виплати позивачу квартальної премії є дискреційними повноваженнями КП «Чернігівоблагроліс», якими роботодавець і скористався та не повинен мотивувати своє рішення; оскільки порушень трудових прав позивача з боку відповідачів не було, то відсутні й підстави для стягнення з них моральної шкоди, заявлений розмір якої позивачем не обгрунтований і не доведений доказами.

Треті особи Чернігівська обласна рада, ОСОБА_3 були належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, але в судове засідання не з`явились, про причини неприбуття не повідомили, письмових пояснень щодо позову не подали.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

За змістом положень п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України трудовий договір може бути припинений з підстав, передбачених контрактом.

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін; сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з ч.4 ст.65 ГК України у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Конституційний Суд України в рішенні від 09 липня 1998 року №12-рп/98 щодо офіційного тлумачення ч.3 ст.21 КЗпП України акцентував увагу на те, що незважаючи на ці (які містить ст.9 КЗпП України) та інші застереження, що містяться у Кодексі законів про працю України та інших актах трудового законодавства України і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це як правило тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору тощо.

Відтак, при укладенні контракту закон надає право сторонам установлювати підвищену відповідальність особи й додаткові підстави для розірвання трудового договору- контракту.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради №07-К від 26 березня 2015 року та Контракту, укладеного 30 березня 2015 між КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради та ОСОБА_1 , останнього призначено директором Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Борзнарайагролісгосп» (далі - ДП «Борзнарайагролісгосп»), з певними правами та обов`язками, які повинні нести сторони; в подальшому сторонами до Контракту неодноразово вносилися зміни шляхом підписання додаткових угод; термін дії Контракту визначено з 30 березня 2015 року по 29 березня 2022 року.

Оскільки ОСОБА_1 призначено на посаду керівника підприємства, то укладення з ним контракту, як особливої форми трудового договору, відповідає вимогам ч.4 ст.65 ГК України, ч.3 ст.21 КЗпП України.

Згідно з п.7.5 Статуту ДП «Борзнарайагролісгосп» безпосереднє управління господарською діяльністю підприємства здійснює керівник (директор), який призначається на посаду за контрактом та звільняється з посади Засновником за погодженням з головою Ради; засновником підприємства є КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради (п.1.2 Статуту).

Відповідно до пп.14 п.6.4 розділу 6 укладеного між сторонами Контракту керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний за рішенням КП «Чернігівоблагроліс» до закінчення терміну його дії у разі порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Наказом Генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» О.І.Клишти №02/к-ДП від 30 січня 2019 року, керуючись підпунктом 14 пункту 6.4 розділу 6 Контракту від 30.03.2015р., ОСОБА_1 звільнено з займаної посади директора ДП «Борзнарайагролісгосп» 30.01.2019р. з підстав, передбачених контрактом, відповідно до п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України; достроково розірвано вказаний Контракт в зв`язку з порушенням вимог Закону України «Про запобігання корупції». Підставою для цього стали: контракт від 30.03.2015р. у редакції від 01.08.2017р. (зі змінами та доповненнями), лист Управління захисту економіки в Чернігівській області від 20.12.2018р., погодження голови обласної ради щодо звільнення з посади від 30.01.2019р.

Як вбачається зі змісту зазначеного листа Управління захисту економіки в Чернігівській області від 20.12.2018р., ОСОБА_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, всупереч вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані шляхом внесення до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднення на офіційному веб-сайті НАЗК інформації про придбання 20.06.2018р. нерухомого майна загальною вартістю 960000 грн, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2018 року (88100 грн).

Даний факт несвоєчасного повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, вартість якого перевищує поріг декларування, підтвердив у судовому засіданні й сам ОСОБА_1 , а також не заперечувався ним і при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП, що випливає зі змісту постанови Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12.03.2019р.

Тому, посилання позивача та його представника на неконкретність тексту наказу про звільнення, невідповідність його форми та змісту є безпідставними.

В зв`язку з цим, оскільки ОСОБА_1 допустив порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», то дострокове розірвання з ним Контракту у відповідності до пп.14 п.6.4 розділу 6 його умов та звільнення з займаної посади на підставі п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України, з урахуванням наданого Чернігівською обласною радою погодження, вчинене відповідачем правомірно.

Суд не може погодитися з доводами ОСОБА_1 про те, що він не є суб`єктом декларування в зв`язку з відсутністю в очолюваного ним ДП «Борзнарайагролісгосп» статусу юридичної особи публічного права, з наступних підстав.

Так, згідно з пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичної особи публічного права є суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення.

Відповідно до ч.2, 3 ст.81 ЦК України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Приписами ст.24 ГК України визначено, що управління господарською діяльністю у комунальному секторі економіки здійснюється через систему організаційно-господарських повноважень територіальних громад та органів місцевого самоврядування щодо суб`єктів господарювання, які належать до комунального сектора економіки і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління. Правовий статус окремого суб`єкта господарювання у комунальному секторі економіки визначається уповноваженими органами управління відповідно до вимог цього Кодексу та інших законів.

В п.3.2 роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням від 11 серпня 2016 року №3, з урахуванням положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, інших законів України, сформульовано найбільш суттєві ознаки юридичної особи публічного права, а саме:

1/ створення юридичної особи на підставі розпорядчого акту Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а у випадках, встановлених законом, - і на підставі установчого документу;

2/ визначення порядку створення та правового статусу юридичної особи Конституцією України або законом України, який є відмінним від ЦК України, та законів України, що прийняті у відповідності до ЦК України;

3/ метою та основним видом діяльності юридичної особи є реалізація останньою публічних функцій держави чи територіальної громади, які покладені на них Конституцією України та законом;

4/ наявність у юридичної особи не загальної, а спеціальної правоздатності;

5/ відсутність у юридичних осіб публічного права майна, закріпленого на самостійному речовому праві;

6/ допоміжний характер підприємницької діяльності юридичної особи публічного права до її основної діяльності;

7/ покладення юридичної відповідальності на державу, АР Крим, органи місцевого самоврядування за діяльність такої юридичної особи.

Також зазначено, що юридичній особі публічного права не обов`язково мають бути притаманні всі вказані ознаки в сукупності; для з`ясування питання, чи належить та або інша юридична особа (об`єднання юридичних осіб) до юридичних осіб публічного чи приватного права, необхідно аналізувати всю сукупність нормативно-правових актів та правовстановлюючих документів, які визначають правовий статус безпосередньо цієї юридичної особи (об`єднання).

Як зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та п.1.2 Статуту засновником ДП «Борзнарайагролісгосп» є комунальне підприємство «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради. Статус дочірнього підприємства у відповідності до ч.8 ст.63 ГК України вказує на залежність ДП «Борзнарайагролісгосп» від материнського підприємства, яким є КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, й, відповідно, підпорядкованість Чернігівській обласній раді. Це також підтверджується й положеннями п.1.1 Статуту, де вказано, що ДП «Борзнарайагролісгосп» створене в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області і входить до сфери управління Управління комунального майна Чернігівської обласної ради. Крім того, відповідно до п.1.3 Статуту ДП «Борзнарайагролісгосп» створено 03 січня 2001 року розпорядженням Борзнянської райдержадміністрації №3, що узгоджується зі змістом наказу №2 по підприємству від 03.01.2001р.

Аналіз інших положень Статуту ДП «Борзнарайагролісгосп» вказує на те, що метою та основним видом діяльності підприємства є реалізація останнім публічних функцій територіальної громади в сфері ефективного та раціонального використання лісових ресурсів (п.2.1); наявність у підприємства не загальної, а спеціальної правоздатності (п.3.2, 3.8, 4.2, 4.4-4.8, 5.5, 6.3, розділ 7).

Таким чином, сукупність вищезазначених ознак дають підстави для визначення правового статусу ДП «Борзнарайагролісгосп» як юридичної особи публічного права, а відтак керівник даного підприємства як посадова особа згідно з пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

При цьому, суд зважує і на ту обставину, що саме на реалізацію прийнятого Закону України «Про запобігання корупції» сторонами 01 серпня 2017 року й були внесені відповідні зміни до Контракту щодо встановлення додаткових умов для його дострокового розірвання, з яким позивач усвідомлено погодився, виконував вимоги антикорупційного законодавства, подаючи щорічні майнові декларації за 2016-2018 роки та при звільненні, як він сам зазначив у судовому засіданні.

Посилання позивача та його представника на порушення відповідачами принципу презумпції невинуватості, постанову Борзнянського районного суду від 12.03.2019р., якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відсутність позивача в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, не заслуговують на увагу та не спростовують законності винесеного КП «Чернігівоблагроліс» наказу про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади на підставі п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України та дострокового розірвання Контракту згідно з пп.14 п.6.4 розділу 6 його умов.

Так, наявність чи відсутність вини не є визначальним для припинення дії контракту, тоді як визначальним у даному випадку є сам факт порушення ОСОБА_1 Закону України «Про запобігання корупції», що не оспорюється ним самим та підтверджено листом Управління захисту економіки в Чернігівській області від 20.12.2018р.; вимог щодо обов`язковості проведення службового розслідування, як то стверджує позивач та його представник, в цьому випадку чинним законодавством та умовами Контракту не передбачено (п.6.5 Контракту стосується відсторонення від роботи). Даний висновок суду також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 30 серпня 2018 року по справі №463/3091/15. При цьому, слід зважити і на те, що закриваючи провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, суд послався лише на відсутність умислу позивача як суб`єктивної сторони правопорушення, тоді як сам факт вчинення порушення вимог антикорупційного законодавства ОСОБА_1 не оспорювався й судом не відхилявся.

Звільнення позивача з займаної посади в зв`язку з достроковим розірванням Контракту в даному випадку не є притягненням його до дисциплінарної відповідальності й на ці правовідносини не поширюються вимоги ст.149 КЗпП України. В зв`язку з цим, наявність у позивача значного стажу трудової діяльності, ряду заохочень, почесного звання «Заслужений лісівник України» не мають правового значення для вирішення питання законності звільнення з роботи.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, позивачем всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду належних, допустимих, достовірних й достатніх доказів на підтвердження його вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради «Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 » №02/к-ДП від 30.01.2019р., в зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

З огляду на положення ст.235, 237-1 КЗпП України не підлягають задоволенню й позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на посаді директора ДП «Борзнарайагролісгосп», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн (заподіяння якої позивач пов`язує саме з його незаконним звільненням), оскільки вони є похідними від вимоги про оспорювання правомірності звільнення з роботи, в задоволенні якої судом відмовлено.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ДП «Борзнарайагролісгосп» грошової винагороди (премії) за 4-й квартал 2018 року в розмірі 50616,73 грн суд зважує на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом ст.2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Система оплати праці позивача врегульована положеннями розділу 4 Контракту, відповідно до п.4.2.1 умов якого за погодженням із КП «Чернігівоблагроліс» за рахунок чистого прибутку (фонду споживання підприємства) керівнику може виплачуватися грошова винагорода за підсумками роботи за квартал у розмірі до трьох місячних посадових окладів залежно від результатів виробничо-господарської діяльності підприємства, на підставі поданого звіту.

Аналіз цієї умови Контракту дає підстави для висновку, що вказана грошова винагорода за своєю суттю відноситься до заохочувальних виплат, право на отримання якої керівник ДП «Борзнарайагролісгосп» має за наступних умов: 1/показники фінансово-господарської діяльності підприємства дають таку можливість; 2/на зазначену виплату надано погодження КП «Чернігівоблагроліс» (що є правом, а не обов`язком іншої сторони Контракту).

Як вбачається з доданого позивачем до заяви копії звіту виробничо-господарської діяльності ДП «Борзнарайагролісгосп» за 4-й квартал 2018 року (додаток №2 до Контракту), фінансові показники роботи підприємства за звітний період давали підстави для виплати грошової винагороди, передбаченої п.4.2.1 Контракту. Водночас погодження Генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» від 24.01.2019р. відсутнє (зворотня сторона звіту).

Тому, оскільки КП «Чернігівоблагроліс» скористалось своїми дискреційними повноваженнями і не погодило виплату директору ДП «Борзнарайагролісгосп» ОСОБА_1 оспорюваної ним грошової винагороди, то суд не вбачає порушень з боку відповідача умов п.4.2.1 Контракту, в зв`язку з чим і в цій частині вимог позивача слід відмовити.

Посилання позивача та його представника на п.4.4 Контракту як на виключний перелік підстав для невиплати грошової винагороди за квартал суд вважає необгрунтованими, так як дана умова Контракту передбачає лише додаткові підстави, що унеможливлюють проведення керівнику заохочувальної виплати, й не суперечить п.4.2.1 Контракту та вимогам чинного трудового законодавства.

Виплата ж ОСОБА_1 щоквартальних премій за попередні періоди не є беззаперечною підставою для КП «Чернігівоблагроліс» в обов`язковому порядку погодити позивачу таку грошову виплату за 4-й квартал 2018 року чи мотивувати її нездійснення з огляду на дискреційні повноваження відповідача як сторони Контракту згідно його умов.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими і не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки позивачу в задоволенні його вимог відмовлено повністю, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України понесені ним судові витрати з розгляду даної справи (судовий збір, на правничу допомогу адвоката) слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.21, 36, 94, 233, 235, 237-1 КЗпП України, ст.1, 2, 21, 22, 27 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про запобігання корупції», ст.2, 3, 12, 19, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, Борзнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Борзнарайагролісгосп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Чернігівська обласна рада, ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2019 року.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець