ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2031/19
Провадження №2/477/870/19
03 жовтня 2019 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого у справі судді Козаченка Р.В.
із секретарем судових засідань Бітюковою С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуза позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В обґрунтування позову позивач вказував, що 12 листопада 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» з оформленням пластикової кредитної картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав їй кредит в сумі 9000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.
Однак позичальник не виконала умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв`язку з чим за нею виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі.
Позивач в судове засідання свого представника не направив, в позові просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Як вбачається з листа акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 07 липня 2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676, позивач з 21 травня 2018 року змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».
Згідно частини 2 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворюванням. Отже не тягне правонаступництва.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала.
Ухвалою суду від 03 жовтня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 12 квітня 2013 року відповідач подав анкету-заяву до Банку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк.
Відповідно даної заяви, позичальник погодився, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг і самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua (а.с. 21).
Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, залишивши за собою право зміни кредитного ліміту в самостійному порядку (п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил).
Згідно довідки про кредитування сторонами визначено щомісячний мінімальний платіж, що становив 7 % від заборгованості, а з 01.04.2014 року - 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості, термін сплати до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Також передбачено відповідальність у виді пені за порушення грошових зобов`язань.
Відповідно до п. п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручила Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартості послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виконанні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законом порядку.
На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом відповідач здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з її поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).
Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів, а відповідно до п. 2.1.1.12.2.2 у разі виникнення такого прострочення понад 90 днів, Клієнт сплачує пеню в розмірах, визначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує.
Згідно п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. У разі порушення Клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості перед Банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень змінити умови кредиту, встановивши термін повернення кредиту дев`яносто першого дня з моменту порушення зобов`язання.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.
За положеннями ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині строків та сум, що передбачені для внесення мінімального платежу, що має бути здійснено до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач використовував кредитні кошти, при цьому на погашення заборгованості кошти вносив з порушенням вимог щомісячного обов`язкового платежу та мінімального його розміру, що потягло нарахування неустойки, відповідачем припинено виконання договору в односторонньому порядку.
Враховуючи наведене, суд вважає, що сума заборгованості за кредитом підлягає стягненню в повному обсязі.
Банком нарахована пеня в розмірі 5920, 82 грн., при цьому, відповідно до п.2.1.1.12.2.2 Умов та Правил, про стягнення відсотків з боржника Банком не заявлено.
Також, згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил у разі виникненні прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт сплачує пеню, відповідно до встановлених тарифів, що складає 722, 24 грн.
Окрім цих сум, Банком як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення щодо строків виконання договірних зобов`язань, а саме: штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 1129, 92 грн. (процентна складова).
Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф одночасно.
Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобов`язань (прострочення виконання грошового зобов`язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України.
Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13).
За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Конституційний Суд України у рішенні від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22 липня 1996 р. дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
За такого, з урахуванням критеріїв справедливості та добросовісності, недопустимості подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, враховуючи, що за умовами договору, пеня фактично замінила нарахування відсотків, суд вважає за необхідне стягнути неустойку лише у виді пені.
-заборгованість за простроченим тілом кредиту 5215, 98 грн.,
- пені за прострочене зобов`язання 5920,82 грн.;
-пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.,- 722, 24 грн. Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідачки відповідно до положень статей 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням роз`яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1791, 76 грн.
Враховуючи статтю 61 Конституції України, статті 549, 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України, керуючись статями 258, 259, 263, 265, 279, 280-282, ЦПК України,
Позов акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
-заборгованість за простроченим тілом кредиту 5215, 98 грн.,
- пені за прострочене зобов`язання 5920,82 грн.;
-пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.,- 722, 24 грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , індивідуальний код платника податків НОМЕР_1 , паспортні дані НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 08 січня 2010 року, на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір в сумі 1791 (одна тисяча сімсот дев`яносто одна) грн. 76 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Р.В. Козаченко