Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 760/19419/16

провадження № 61-30589св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінюкова-Кручина Тетяна Павлівна, про визнання недійсним договору іпотеки та виключення майна з опису, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року у складі судді Коробенка С. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада

2017 року у складі колегії суддів Українець Л. Д., Оніщука М. І., Чобіток А. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінюкова-Кручина Тетяна Павлівна,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінюкова-Кручина Т. П., в якому просив:

визнати недійсним нотаріально посвідчений договір іпотеки від 28 квітня

2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 ;

вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , підстава обтяження: договір іпотеки від 28 квітня

2015 року, обтяжувач: ОСОБА_2 , об`єкт обтяження: земельна ділянка площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ;

виключити із Державного реєстру іпотек запис про іпотеку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , підстава обтяження: договір іпотеки, 28 квітня 2015 року, обтяжувач: ОСОБА_2 ;

вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , підстава обтяження: договір іпотеки від 28 квітня

2015 року, обтяжувач: ОСОБА_2 ;

виключити із Державного реєстру іпотек запис про іпотеку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , підстава обтяження: договір іпотеки, 28 квітня 2015 року, обтяжувач: ОСОБА_2

2. Позовна заява мотивовано тим, що в провадженні Пустомитівського районного суду м. Львівської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики від 01 жовтня 2010 року в розмірі 537 700 доларів США, під час розгляду якої за заявою ОСОБА_1 були застосовані заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_4 , а саме: житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, за тією ж адресою.

3. Зазначене обтяження було зареєстроване в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24 жовтня 2014 року на підставі постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції про арешт майна та обтяження від 14 січня 2015 року, і вказане обтяження не скасовано та не знято.

4. Разом з тим, 31 липня 2013 між ОСОБА_4 (мати) та ОСОБА_5 (син) укладено договір позики на суму 100 000 грн на строк до 31 липня 2023 року, у якості забезпечення якого 31 липня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_4 передала в іпотеку ОСОБА_5 належні їй на праві власності житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, за тією ж адресою.

5. Не зважаючи на чинне на той час обтяження нерухомого майна, на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року у справі №760/3447/15-ц приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінюкова-Кручина Т. П. вчинила виконавчий напис за договором іпотеки від 31 липня 2013 року, шляхом надання ОСОБА_5 права продажу майна ОСОБА_4 - предмету іпотеки третій особі на умовах, визначених договором іпотеки.

6. 20 квітня 2015 року між ОСОБА_5 та ТОВ «КРОНБЕРГ» укладено договори купівлі - продажу, згідно з якими житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , перейшли у власність

ТОВ «КРОНБЕРГ».

7. У подальшому, ТОВ «КРОНБЕРГ» відчужило наведені житловий будинок та земельну ділянку на користь ОСОБА_3 на підставі договорів

купівлі-продажу від 24 квітня 2015 року.

8. 27 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики грошових коштів в сумі 100 000 грн, та 28 квітня 2015 року -договір іпотеки, згідно з пунктом 1.2 якого в забезпечення виконання зобов`язань за основним договором іпотекодавець ОСОБА_3 передав в іпотеку ОСОБА_2 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, за цією ж адресою.

9. Усі зазначені договори були укладені за наявності чинного обтяження, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції про арешт майна та обтяження від 14 січня 2015 року.

10. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року у справі №760/3447/15-ц, яке стало підставою посвідчення нотаріусом оспорюваних договорів відчуження обтяженого нерухомого майна, скасовано.

11. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня

2016 року, яке набрало законної сили, визнано недійсними: договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладені 20 квітня

2015 року між ОСОБА_5 та ТОВ «КРОНБЕРГ», та договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладені 24 квітня 2015 року між ТОВ «КРОНБЕРГ» та ОСОБА_3 Сторони повернуті в попередній стан.

12. Позивач зазначає, що він є заінтересованою особою у справі і відновлення порушеного договором його права, не вимагаючи повернення йому майна, яке є предметом договору, а вимагає визнання недійсним договору іпотеки та припинення усіх наявних обтяжень згідно вказаного договору з метою забезпечення виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2015 року у справі № 450/2962/14-ц про стягнення грошових коштів з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

13. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від 28 квітня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюкова - Кручиною Т. П.

Вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , тип обтяження: заборона на нерухоме майно, підстава обтяження: договір іпотеки, 28 квітня 2015 року, обтяжувач: ОСОБА_2 , об`єкт обтяження: земельна ділянка площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Виключено з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , тип обтяження: іпотека, зареєстрована 28 квітня 2015 року, підстава обтяження: договір іпотеки, 28 квітня 2015 року, обтяжувач: ОСОБА_2

Вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна за адресою:

АДРЕСА_1 , тин обтяження: заборона на нерухоме майно, зареєстровано 28 квітня 2015 року, підстава обтяження: договір іпотеки, 28 квітня 2015 року. Обтяжувач: ОСОБА_2 , об`єкт обтяження: житловий будинок, загальною площею 1126,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Виключено з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , тип обтяження: іпотека, зареєстрована 28 квітня 2015 року, підстава обтяження: договір іпотеки, 28 квітня 2015 року, обтяжувач: ОСОБА_2 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

14. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оспорюваний договір іпотеки, укладений з порушенням норм чинного законодавства та порушує права позивача. На момент укладення договору іпотеки було чинним обтяження вказаного майна, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції від 24 жовтня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 січня 2015 року. Всі наступні договори купівлі-продажу визнані недійсними в установленому законом порядку, в тому числі і договір, за яким ОСОБА_3 набула право власності нас пірне майно і в подальшому передала його в іпотеку.

15. У зв`язку з визнанням недійсним договору іпотеки та на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку», підлягають виключенню з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записи, внесені до них на підставі цього договору відомості про іпотеку і обтяження спірного нерухомого майна.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

16. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року залишено без змін.

17. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну оцінку. Місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що договір іпотеки від 28 квітня 2015 року не може вважатись законним, а тому підлягає визнанню недійсним. У зв`язку з визнанням недійсним договору іпотеки та на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку», судом також вірно зазначено, що підлягають виключенню з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записи, внесені до них на підставі цього договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

18. У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

19. Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували правомірність набуття ОСОБА_3 права власності на спірне нерухоме майно, зокрема, за договором купівлі-продажу нею сплачено повну вартість цього майна у розмірі 6 077 569 грн. ОСОБА_3 тривалий час вже користується зазначеним нерухомим майном для власних потреб, а відтак, є добросовісним набувачем спірного житлового будинку та земельної ділянки. Судами не враховано, що іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

20. Касаційна скарга також містить посилання на необґрунтованість висновків суду про наявність підстав для визнання недійсним договору іпотеки

від 28 квітня 2015 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , у зв`язку із зміною власника на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва по справі № 760/3449/15-ц від 06 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили після перегляду в апеляційному та касаційному порядку.

21. Під час розгляду справи позивачем не зазначено достатніх та належних підстав для визнання недійсним оскаржуваного договору іпотеки від 28 квітня 2015 року в розумінні положень статті 17 Закону України «Про іпотеку», якою визначено підстави припинення іпотеки.

22. Судами неправильно застосовано до спірних правовідносин положення пункту 4 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Доводи інших учасників справи

23. У відзиві на касаційну скаргу, ОСОБА_1 в особі представника, заперечує проти доводів ОСОБА_2 та просить залишити ухвалені у справі рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

24. Інші учасники справи письмових заперечень щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

25. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

26. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

27. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

28. У травні 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

29. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області

від 24 жовтня 2014 року забезпечено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача в межах ціни позову, яка складала

10 352 962,20 грн.

30. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції від 24 жовтня 2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 в межах суми звернення стягнення 10 352 962,20 грн та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу.

31. На момент постановлення ухвали про забезпечення позову від 24 жовтня 2014 року та винесення постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції від 24 жовтня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ОСОБА_4 була власником житлового будинку з надвірними спорудами, а також земельної ділянки загальною площею

0,1000 га по АДРЕСА_1

32. До реєстрації обтяження на зазначені вище об`єкти нерухомого майна на підставі ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року вказане нерухоме майно ОСОБА_4 передала в іпотеку своєму сину ОСОБА_5 у якості забезпечення її зобов`язань за договором позики від 31 липня 2013 року, за умовами якого ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_5 позику в сумі 100 000 грн строком до 31 липня

2023 року.

33. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 березня 2015 року задоволено позов ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кручина-Мінюкової Т. П., ОСОБА_4 , та зобов`язано нотаріуса вчинити виконавчий напис на договорі іпотеки від 31 липня 2013 року, шляхом надання ОСОБА_5 права продажу предмету іпотеки третій особі на умовах визначених договором іпотеки, та посвідчити відповідний договір купівлі-продажу іпотечного майна.

34. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2015 року вказане вище рішення скасовано, відмовлено ОСОБА_5 в задоволенні наведеного вище позову.

35. Проте в період дії рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 березня 2015 року між ОСОБА_5 та ТОВ «КРОНБЕРГ»20 квітня

2015 року булоукладено та нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу спірного будинку та земельної ділянки.

36. 24 квітня 2015 року зазначені об`єкти нерухомого майна відчужені ТОВ «КРОНБЕРГ» на користь ОСОБА_3 на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

37. 27 квітня 2015 року ОСОБА_2 надав позику ОСОБА_3 в розмірі 100 000 грн на строк до 27 квітня 2016 року.

38. 28 квітня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено оспорюваний договір іпотеки, за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 27квітня 2015 року ОСОБА_3 передала вищевказане майно в іпотеку ОСОБА_2

39. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня

2016 року, яке набралозаконної сили, визнано недійсними:

40. договори купівлі-продажу нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки) за адресою: АДРЕСА_1 , укладені 20 квітня 2015 року між ОСОБА_5 та ТОВ «КРОНБЕРГ», та

41. договори купівлі-продажу нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки) за адресою: АДРЕСА_1 , укладені 24 квітня 2015 року між ТОВ «КРОНБЕРГ» та ОСОБА_3

42. Вказаним судовим рішенням повернуто сторони у попередній стан та визнано за ОСОБА_4 право власності на: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,1000 га. з цільовим призначенням: будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за цією ж адресою.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

43. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

44. Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

45. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

46. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

47. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

48. Предметом позову у справі, яка переглядається, є визнання заінтересованою особою ОСОБА_1 недійсним договору іпотеки, стороною якого він не є, та припинення усіх наявних обтяжень за вказаним договором з метою забезпечення виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2015 року у справі № 450/2962/14-ц про стягнення грошових коштів з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1

49. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

50. Частиною першою статті 202 ЦК Українивстановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

51. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставоюнедійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

52. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203 ЦК України).

53. Частиною третьою статті 215 ЦК Українипередбачено, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

54. За змістом статті 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за умови, якщо таке нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності.

55. Згідно з частинами другою, третьою статті 55 Закону України «Про нотаріат», при посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна.

56. В разі наявності заборони угода про відчуження майна, обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача.

57. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

58. При наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій, поки таке обтяження не буде зняте.

59. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 14-100цс19.

60. У справі, яка переглядається, установлено, що оспорюваний позивачем договір іпотеки від 28 квітня 2015 року був укладений ОСОБА_3 , як власником нерухомого майна на підставі договорів купівлі-продажу, які в подальшому судом визнані недійсними, а за змістом статті 236 ЦК України вказані правочини є недійсними з моменту їх вчинення, тобто фактично ОСОБА_3 не була власником спірного майна та не мала права передавати його в іпотеку. Передача в іпотеку спірного майна за договором від 28 квітня 2015 року відбулась за наявності зареєстрованого 14 січня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяжень у вигляді арешту, накладеного ухвалою суду, чим порушено зазначені вище норми ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

61. Установивши наведені обставини, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного договору іпотеки недійсним з виключенням з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записів, внесених на підставі цього договору.

62. Висновок суду узгоджується з положеннями статті 17 Закону України «Про іпотеку».

63. Посилання у касаційній скарзі на добросовісність набуття ОСОБА_3 у власність житлового будинку і земельної ділянки та поширення на даний спір положень статей 387, 388 ЦК України, є необґрунтованими та спростовуються встановленими судами обставинами, з яких вбачається, що власником спірного майна є ОСОБА_4 , оскільки рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року сторони повернуто в попередній стан та визнано за нею право власності на зазначені вище об`єкти нерухомого майна. Позивач ОСОБА_1 не є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а отже позбавлений можливості заявити позов на підставі статей 387, 388 ЦК України.

64. Звернення ОСОБА_1 до суду із вимогами про застосування способу захисту - визнання договору іпотеки недійсним відповідає змісту його порушеного права та спрямовано на захист цих прав, що відповідає нормі частини третьої статті 215 ЦК України.

65. Посилання у касаційній скарзі на положення статті 23 Закону України «Про іпотеку» щодо поширення іпотеки на нового власника спірного майна та чинність іпотеки незалежно від зміни власника майна, є безпідставними, оскільки не спростовують висновків судів попередніх інстанцій щодо підстав недійсності оспорюваного договору іпотеки з урахуванням встановлених у цій справі фактичних обставин.

66. Доводи касаційної скарги про помилковість посилань судів попередніх інстанцій на пункт 4 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», яким передбачено, що підставою припинення іпотеки є визнання іпотечного договору недійсним, є необґрунтованими та правильність ухвалених судових рішень не спростовують, оскільки на вказану норму суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, послався, вирішуючи питання про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записів, внесених на підставі договору іпотеки, недійсність якого була встановлена під час розгляду справи.

67. Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом, а також пов`язуються з необхідністю встановлення обставин, які, на думку заявника, встановлені судом неповно і неправильно.

68. Переоцінка доказів знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

69. При вирішенні даної справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, ухвалені судові рішення відповідають критеріям законності і обґрунтованості.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

70. Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

71. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

72. Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

73. Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2017 року зупинено виконання оскаржуваного рішення, то його виконання, відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

3. Поновити виконання рішення заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року, зупиненого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська