ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/10/19Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.

за участю секретарів Попової М.В., Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу - представник ОСОБА_2 - адвокат Чорноіваненко Денис Олександрович

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Чорноіваненка Дениса Олександровича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2019 року, постановлене під головуванням судді Пироженко В.Д. у Соснівському районному суді м. Черкаси 28 .05. 2019 року о 10 год. 20 хв., повний текст рішення складений 03.06. 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -:

в с т а н о в и в :

22 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2001 року розірвано. В шлюбі народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 вересня 2003 року зобов`язано ОСОБА_2 виплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/ 4 частки з усіх видів його заробітку (доходу).

Позивач ОСОБА_1 вказує, що відповідач ОСОБА_2 вказаного рішення суду не виконує, тому станом на 01 жовтня 2014 року заборгованість становить суму 22186 ,64 грн.

Також рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь доньки ОСОБА_5 аліменти на період її навчання у розмірі 850 грн. щомісячно до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2018 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку. Однак, внаслідок не виконання відповідачем ОСОБА_2 зазначеного рішення суду станом на 30 червня 2018 року, він має заборгованість по аліментах, яка становить 24463, 33 грн.

Позивач, посилаючись на те, що внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_2 рішень суду загальна сума заборгованості становить 46 649, 97 грн., яку він добровільно сплачувати не бажає, просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 606 779, 14 грн., та заборгованість по аліментах на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 46 649, 97 грн.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг з урахуванням пені за прострочення сплати аліментів на загальну суму 458 448, 29 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_2 неустойку (пеню) за несплату аліментів по виконавчому листу № 2/712/328/16 в сумі 11.364,.50 грн., по виконавчому листу № 2-4864/03 - 114 256, 26 грн., а всього 125 620, 76 грн.

В іншій частині позову позивачу відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 768, 40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Чорноіваненка Д.О. оскаржив рішення в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, а деякі висновки суду, викладені в оскаржуваному рішення, не відповідають дійсним обставинам справи. Скаржник вказує, що при визначенні розміру пені суд обмежений 100% боргу, судом не встановлено, чи є вина відповідача у невиплаті аліментів, розмір пені, що стягнутий судом, в 3,7 рази перевищує розмір заборгованості по аліментам, по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-4864/03, судом нарахована пеня в сумі 114 256, 26 грн. Проте, розмір заборгованості станом на 02 вересня 2015 року становить 33 968, 59 грн., тобто максимальний розмір пені за таких обставин, складає 33 968, 59 грн. Скаржник, посилаючись на те, що судом не встановлено наявності вини відповідача у несплаті аліментів та дійсного розміру заборгованості по несплаті аліментів, просив суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2019 року та у заявленому позові відмовити у повному обсязі.

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вищевказаним вимогам закону.

Вирішуючи спір та задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог щодо нарахування та стягнення пені за несплату аліментів, однак не погодився із розрахунком позивача щодо визначення розміру пені, тому дійшов висновку після перевірки розрахунку позивача щодо необхідності проведення власного розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, згідно до якого загальний розмір неустойки складає по виконавчому листу № 2/712/328/16 суму 11 364, 50 грн., ( 121 день 2015 року + 366 2016 року + 365 2017 року + 120 днів 2019 року х 1% х 1337 днів прострочення), по виконавчому листу № 2-4864/03 - 114 256, 26 грн., ( 2010 рік - 59, 92 грн. 28 грн. х 1%; 2011 рік - 89, 75 грн. х 1% = 469,82 грн.; 2012 рік - 177,50 грн. х 1% = 2286,15 грн.; 2013 рік - 736, 5 грн. х 1% х 365 днів = 2 688 ,23 грн.; 2014 рік - 778, 25 х 1% 2 080, 63 грн., 2015 рік - 918, 0 х 1% х 334 дні + 61, 2 х 1% х 2 дні = 3067, 34 грн. ) Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сума пені значно перевищує суму боргу відповідача по сплаті аліментів, то суд дійшов висновку про стягнення з відповідача пені за 2016 рік, 2017 рік та 2018 рік по 33968, 59 грн. за кожний рік, за 2019 рік 1698, 40 грн. (339, 68 х 148 днів), а всього 125 620,76 грн., яка і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Тому позовні вимоги позивача задоволено частково судом першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується в повній мірі з висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, допущено порушення вимог процесуального права при постановленні оскаржуваного рішення, тому рішення суду в частині стягнення розміру пені підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення в цій частині.

Рішення суду першої інстанції про відмову у стягненні заборгованості по аліментам у розмірі 46649, 97 грн. сторонами не оскаржується, тому не переглядається в апеляційному порядку апеляційним судом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони перебували у шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2001 року розірвано (а. с. 5).

В шлюбі народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 6).

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 вересня 2003 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/ 4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше встановленого офіційного мінімуму, починаючи з 29 вересня 2003 року і до її повноліття (а. с. 7).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто додаткові витрати на ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 19 січня 2015 року до 01 вересня 2015 року (а. с. 54-55).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на період її навчання у розмірі 850 грн. щомісячно до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2018 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку (а. с. 9).

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Частиною 8 цієї статті визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений статтею 71 вказаного Закону, відповідно до частини 8 якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів, враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p= (A1?1 %?Q1) (A2?1 %?Q2) ………. (An?1 %?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Таким чином, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини 1 статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів, та визначивши її загальну суму.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18.

В матеріалах справи наявна довідка - розрахунок заборгованості по сплаті аліментів № 12357, видана Придніпровським відділом ДВС міста Черкаси ГТУЮ в Черкаській області, згідно якої заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 02.09.2015 року становить 33 968,59 грн. Виконавче провадження відкрито державним виконавцем 11.05.2019 року, що підтверджується постановою державного виконавця Придніпровського відділу ДВС, оскільки має місце заборгованість по сплаті аліментів, яка не сплачена відповідачем до повноліття дитини в повному обсязі.

Також в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості по аліментах відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно виконавчого листа № 2/712/328/16 від 10 червня 2016 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси ( а. с. 82). Згідно даного розрахунку державний виконавець вказує, що станом на 30.06. 2018 року заборгованість по аліментах боржника ОСОБА_2 відсутня.

Однак, як вбачається із даних самої довідки, що заборгованість мала місце як до 30.06. 2018 року, оскільки відповідач сплачував аліменти періодично, починаючи з листопада 2015 року до лютого 2016 року не сплачував аліменти, тому заборгованість за 3 місяці становить 2550 грн., за лютий та березень 2016 року ним сплачено по 850 грн., але в подальшому з квітня 2016 року до березня 2018 року аліменти відповідачем не сплачувались, тому за вказаний період існувала заборгованість.

Із даних розрахунку заборгованості вбачаться, що після березня 2018 року і до квітня 2019 року відповідач сплачував аліменти та заборгованість по аліментах, оскільки сплачувались кошти у більшому розмірі, ніж обов`язковий щомісячний платіж, тому станом лише на квітень 2019 року аліменти були сплачені в повному обсязі. Тому посилання державного виконавця про відсутність заборгованості станом на 30.06.2018 року у розрахунку не відповідає даним самого розрахунку про заборгованість відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач ОСОБА_1 , звернулась з позовом про стягнення неустойки по аліментах ще 22.11. 2018 року, тобто на той час відповідач не сплачував аліментів та мав заборгованість, оскільки аліменти мали сплачуватись відповідачем до закінчення навчання дочки до 30 червня 2018 року, тому відповідач мав заборгованість і на вказану дату 30.06. 2018 року, оскільки як вказувалось вище, сплатив аліменти повністю лише у квітні 2019 року.

Враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_2 не своєчасно сплачувались аліменти у розмірі по 850,00 грн. на період навчання ОСОБА_4 за виконавчим листом № 2/712/328/16 від 10 червня 2016 року, виданим Соснівським районним судом м. Черкаси, неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів, враховуючи формулу ?p= (A1?1 %?Q1) (A2?1 %?Q2) ………. (An?1 %?Qn), викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс1, судом встановлено, що розмір неустойки по аліментам за вказаний період становить 117 469, 44 грн. згідно проведених за формулою розрахунків.

Однак, Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII визначено, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів може бути стягнута судом у розмірі, що не перевищує 100 відсотків заборгованості.

Із розрахунку заборгованості по аліментах ( а.с. 82 ) вбачається, що аліменти не сплачувались вчасно відповідачем , тому розмір заборгованості становить 22100 гривень на дату виконання рішення суду.

Інших доказів наявної заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів в матеріалах справи немає.

Колегія суддів, приймає до уваги, що оскільки розмір неустойки (пені) по виконавчому листу № 2/712/328/16 від 10 червня 2016 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси, за несвоєчасну сплату аліментів становить 117 469 грн. 44 коп., який значно перевищує розмір заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 22100 грн., то враховуючи вимоги закону, слід стягнути неустойку у розміру, що не перевищує 100 відсотків заборгованості.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при визначенні розміру пені не враховано в повній мірі, що Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до статті 196 СК України. Зокрема, частину першу вказаної статті викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута, в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, на підставі частини 1 статті 58 Конституції має зворотну дію в часі.

Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не встановлено наявності вини відповідача у несплаті аліментів не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки відповідачем не виконано рішення суду щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину до виповнення повноліття дочки у вересні 2015 року, яке є невиконаним і по даний час, як і не було вчасно виконано рішення суду щодо стягнення коштів з відповідача на утримання дочки в період навчання до закінчення нею навчання до червня 2018 року. Станом на день звернення позивача з даним позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у листопаді 2018 року дані рішення суду перебували на виконанні, тому мала місце заборгованість по сплаті аліментів, а оскільки відповідач не надав доказів на підтвердження виплати заборгованості по сплаті аліментів, а лише вказує, що не працював, так як здійснював догляд за новонародженою дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що він вважає поважною причиною, яку має суд прийняти до уваги, як доказ відсутності його вини у не сплаті аліментів, не приймається як поважна причина несплати аліментів та не може вважатись таким, що відсутня вина відповідача у несплаті аліментів, оскільки заборгованість мала місце і до народження іншої дитини відповідача у липні 2016 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими доводами скаржника, оскільки ним ще у вересні 2015 року аліменти повинні бути сплаченими на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тому відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів, які б давали підстави для відмови у задоволенні позову щодо стягнення з нього неустойки за несплату аліментів.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги в частині щодо скасування рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2019 року у частині часткового задоволення вимог про стягнення неустойки за несплату аліментів, з ухваленням нового судового рішення, з врахуванням вимог статті 196 СК України щодо стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги щодо відмови у задоволенні позову щодо стягнення неустойки з відповідача, оскільки наявна заборгованість по несплаті аліментів, а відповідач не надав суду переконливих доказів щодо відсутності підстав для стягнення неустойки по аліментах.

Таким чином, з наведеного вбачається, що стягненню підлягає пеня у розмірі, яка не може перевищувати суму заборгованості, а саме: згідно даних по виконанню виконавчого листа № 2-4864/03, із даних розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 02.09. 2015 року борг по аліментах у боржника ОСОБА_2 складає 33968, 59 грн. ( а. с. 85-89 ).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо часткового задоволення вимог позивача та стягнення 114256, 26 грн., стягнувши з відповідача неустойку за кожний рік по 33968, 59 грн., оскільки стягненню підлягає неустойка (пеня) лише в сумі 33 968, 59 грн. по виконавчому листу № 2-4864/03, так як розмір неустойки згідно розрахунку суду значно перевищує розмір заборгованості по аліментах, тому є підстави лише для стягнення пені у розмірі не більше 100 % заборгованості, яка складає 33968, 59 грн.

Згідно даних виконавчого листа № 2/712/328/16 від 10 червня 2016 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси та розрахунку заборгованості по аліментам стягненню підлягає неустойка (пеня) за несплату аліментів в сумі 22 100 грн. , так як розмір неустойки згідно розрахунку суду значно перевищує розмір заборгованості по аліментах, тому є підстави лише для стягнення пені у розмірі не більше 100 % заборгованості, що становить 22100 гривень.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів всього у розмірі 56068 грн. 59 коп.

Відповідно до ст. ст. 77 - 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши наявні матеріали справи, доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині часткового задоволення вимог про стягнення неустойки та ухвалення нового судового рішення в цій частині про часткове задоволення позовних вимог про стягнення неустойки лише в розмірі, що не перевищує розмір 100 % заборгованості по сплаті аліментів. В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору при поданні позовної заяви до суду, а тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави з відповідача ОСОБА_2 судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Враховуючи, що постановою апеляційного суду рішення суду першої інстанції скасовано в частині щодо вимог про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів з відповідача на користь позивача, зменшено розмір коштів, які стягнуто з відповідача на користь позивача, тому підлягають перерозподілу судові витрати за сплату судового збору.

Отже, судові витрати за судовий збір підлягають стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави в розмірі 768, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,376,381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд.,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Чорноіваненка Дениса Олександровича - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - скасувати, прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інд. НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інд. НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_2 неустойку (пеню) за несплату аліментів в сумі 33 968, 59 грн. по виконавчому листу № 2-4864/03, а по виконавчому листу № 2/712/328/16 стягнути неустойку (пеню) в сумі 22 100 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

В.О. Єльцов