ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2787/19 Справа № 181/331/18 Суддя у 1-й інстанції - Юр'єв О. Ю. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 МКБ на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 МКБ до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року ПАТ «ОСОБА_1 МКБ» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 24 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «ОСОБА_1 МКБ», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_1 МКБ», було укладено кредитний договір №Ф/08-09, за яким ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 290837,00 доларів США, строком з 24 квітня 2008 року по 24 квітня 2015 року шляхом видачі готівки через касу банку, цільове призначення: на придбання земельних ділянок в с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Позивач зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит у вказаній сумі проте, всупереч договірним зобовязанням, відповідач неналежно виконував умови договору.

Так, станом на 10 квітня 2018 року ОСОБА_2 має перед позивачем заборгованість за кредитним договором у розмірі 4910,64 доларів США та 27396,26 гривень, з яких: 3557, 00 доларів США сума основного боргу по кредиту, 1353, 64 доларів США сума нарахованих і несплачених відсотків за період з 10.04.2015 року по 09.04.2018 року включно, 1913,25 гривень сума пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 11.04.2017 року по 10.04.2018 року включно, 25483, 01 гривень сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу за період з 11.04.2017 року по 10.04.2018 року включно, а тому просив стягнути з ОСОБА_2 зазначену вище заборгованість на користь ПАТ «ОСОБА_1 МКБ» та судові витрати.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позовна давність у цій справі до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Отже, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Крім того, право позивача нарахувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, а вимога про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до звернення до суду є необґрунтованою.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОСОБА_1 МКБ» просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 МКБ на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що 24 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 МКБ», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 МКБ», було укладено кредитний договір №Ф/08-09, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 290837,00 доларів США, строком з 24 квітня 2008 року по 24 квітня 2015 року шляхом видачі готівки через касу банку, цільове призначення: на придбання земельних ділянок в с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Згідно з п.1.1., п.3.1, та п.3.2 кредитного договору позичальник зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом виходячи з відсоткової ставки 12,5 % відсотків річних. При цьому відсотки за кредит нараховуються щомісячно за період з 01 числа поточного місяця по 30 (31) число поточного місяця за методом «факт/360».

Так, з матеріалів справи вбачається, що в архівах банку, де зберігаються фінансові документи, а саме касові документи Дніпропетровської філії ВАТ «ОСОБА_1 МКБ» з 22 квітня 2008 року по 30 квітня 2008 року, було виявлено, що оригінал заяви на видачу готівки №90615 від 25.04.2008 року вилучено на підставі постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.04.2009 року в межах розгляду кримінальної справи №4099008 та на підставі протоколу виїмки від 09.04.2009 року, складеним старшим оперуповноваженим по ОВД УНМ ГНА в Дніпропетровській області податкової міліції ОСОБА_3

Відповідно до протоколу виїмки було вилучено оригінал заяви на видачу готівки №90615 від 25.04.2008 року, отримувач ОСОБА_2 на суму 290837,00 дол. США, підписану отримувачем, касиром, виконавцем і контролером, підписи виконані в оригіналі.

Згідно відповіді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області №7к/2018 від 05.10.2018 року, на запит від 26.09.2018 року №181/331/18/2212/2018, після перевірки алфавітних покажчиків за 2008-2010 роки та компютерної програми «Д-3» за 2011-2018 роки, матеріали кримінального провадження у відношенні ОСОБА_2 до суду не надходили та не розглядалися.

Проте отримання кредитних коштів ОСОБА_2 підтверджується не лише кредитним договором №Ф/08-09 від 24 квітня 2008 року, а також договором іпотеки №І/08-09/І від 24 квітня 2008 року укладеним між ВАТ «ОСОБА_1 МКБ», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 МКБ», та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу, ОСОБА_4; договором іпотеки №І/08-09/ІІ від 24 квітня 2008 року укладеним між ВАТ «ОСОБА_1 МКБ», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 МКБ», та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу, ОСОБА_4; договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_5, від імені якого діяв ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу, ОСОБА_4 та договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_7, від імені якого діяв ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу, ОСОБА_4 С.І.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд обґрунтовано виходив з того, що позовна давність у цій справі до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Отже, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Крім того, право позивача нарахувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, а вимога про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до звернення до суду є необґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з цим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог, а згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постановах від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14 та від 29 жовтня 2014 року №6-169цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст..257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст..261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору кредит надавався на строк до 24.04.2015 року, відповідач повинен був повернути кредит не пізніше 24 квітня 2015 року. Тобто кредитним договором встановлений обовязок позичальника сплачувати кредит частинами. Проте відсутні належні та допустимі докази строковості та черговості сплати кредиту та відсотків частинами, оскільки відсутній додаток №1 до вказаного договору, який повинен був бути невідємною його частиною.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

А як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у звязку з пропуском строку позовної давності.

Що стосується доводів апеляційної скарги Банку про незаконність рішення суду, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів на та не погодження з рішенням суду, а тому ці доводи не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення, у звязку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи та аргументи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. А тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 МКБ залишити без задоволення.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

ОСОБА_8