Постанова

Іменем України

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 405/5535/16-ц

провадження № 61-27628св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 травня 2017 року у складі колегії суддів: Чельник О. І., Кіселика С. А., Суровицької Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_4 зазначив, що у липні 2011 року між ним та відповідачем укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримав у нього в борг грошові кошти у розмірі 5 000,00 доларів США та зобов'язався їх повернути через півроку або термін повернення боргу продовжити. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 серпня 2013 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_5 на його користь стягнуто суму боргу за договором позики в розмірі 43 719,85 грн. Зазначає, що вказані кошти відповідач не повернув, а рішення суду не виконано, чим порушено його майнові права.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь збитки у вигляді відшкодування індексу інфляції у розмірі 38 692,07 грн, а також 3 % річних у сумі 3 823,39 грн, а всього 42 515,46 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 % річних за період із 20 серпня 2013 по 19 липня 2016 року у розмірі 3 524,32 грн. Вирішено питання судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що 3 % річних у розмірі 3 524,32 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у порядку, передбаченому частиною другою статті 625 ЦК України, але без урахування індексу інфляції, оскільки позика була надана відповідачеві в іноземній валюті, що унеможливлює її розрахунок, оскільки рівень знецінення розраховується лише щодо національної грошової одиниці, а не іноземної валюти.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 травня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування індексу інфляції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 індекс інфляції у розмірі 29 580,20 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування індексу інфляції та ухвалюючи в цій частині нове рішення про часткове задоволення зазначених позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 серпня 2013 року, яке набрало законної сили 09 квітня 2014 року та яке виконано у грудні 2016 року, з відповідача стягнуто борг у національній грошовій одиниці - гривні у розмірі 43719,85 грн, а тому на користь позивача підлягають стягненню не лише 3 % річних від простроченої суми, а й інфляційні втрати за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки боржник зобов'язаний відшкодувати збитки, яких він зазнав внаслідок знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення з нього боргу. Проте суд не погодився із розміром проіндексованої суми, визначеним позивачем у розмірі 38692,07 грн, оскільки розрахунок здійснено не із суми боргу, визначеної рішенням суду від 19 серпня 2013 року в розмірі 40 300,00 грн, а із загальної суми боргу, стягнутої судом, яка складається із 43 719,85 грн із урахуванням процентів за користування позикою у розмірі 2 249,00 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 1 168,70 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У червні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 травня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що він протягом розгляду справи про стягнення з нього суми боргу за договором позики заперечував факт написання ним розписки про отримання від позивача коштів, що підтверджується наявним у матеріалах тієї справи висновком почеркознавчої експертизи, відповідно до якої текст розписки виконаний не відповідачем та неповернення суми боргу. При цьому він також заперечував про стягнення з нього суми індексу інфляції, оскільки інфляційні витрати не нараховуються на зобов'язання в іноземній валюті.

У липні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в яких просив касаційну скаргу відхилити, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що апеляційним судом сума інфляційних збитків стягнута на підставі наданого представником відповідача розрахунку.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подання заперечень на неї.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ЦПК України (у редакції на час його ухвалення) щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 червня 2014 року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 40 300,00 грн, з яких: 2 249,00 грн - проценти за користування позикою та 1 168,70 грн - інфляційні нарахування, а всього 43 719,85 грн.

22 травня 2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 43 719,85 грн. 27 травня 2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Стороженко Л. І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 02 грудня 2016 року старшим державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Касьяновою Ю. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним та фактичним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно з платіжним дорученням від 01 грудня 2016 року № 3661.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов'язанням.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов'язанням.

Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини п'ятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб'єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об'єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції, із урахуванням встановлених рішенням суду, яке набрало законної сили обставин, та з огляду на інші докази, наявні в матеріалах справи, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 серпня 2013 року, яке набрало законної сили 09 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 43 719,85 грн, виконане боржником 01 грудня 2016 року, а тому він відповідно до частини другої статті 625 ЦК України повинен відшкодувати позивачу збитки, яких він зазнав внаслідок знецінення вчасно не отриманих коштів.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач заперечував факт написання ним розписки про отримання від позивача коштів, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини спростовується рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 серпня 2013 року, яке набрало законної сили та фактом виконання боржником цього рішення.

Доводи касаційної скарги про те, що до виниклих правовідносин не застосуються положення частини другої статті 625 ЦК України в частині стягнення індексу інфляції, оскільки інфляційні витрати не нараховуються на зобов'язання в іноземній валюті, а між сторонами у справі договір позики укладений саме в іноземній валюті, не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання визначеного рішенням суду у грошовій одиниці України - у гривні.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик