Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 676/8137/14-ц

провадження № 61-18293св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

представник відповідача - ОСОБА_4,

третя особа - виконавчий комітет Кам'янець-Подільської міської ради Хмельницької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2017 року у складі судді Вдовичинського А. В. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області

від 19 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Купельського А. В.,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 Попереднім власником вказаного будинку була ОСОБА_7, яка 06 жовтня 2014 року подарувала їй будинок. Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована і проживає у зазначеному будинку, що підтверджується довідкою від 02 жовтня 2014 року.

Крім того, зазначала, що вона неодноразово зверталась до ОСОБА_3 з вимогою звільнити будинок, однак, остання категорично відмовлялася допускати її у будинок та добровільно виселятись з нього.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд зобов'язати

ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення останньої з вказаного будинку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності шляхом її виселення з будинку АДРЕСА_1 Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення в частині виселення ОСОБА_3 з вказаного будинку відстрочено до прийняття виконавчим комітетом Кам'янець-Подільської міської ради Хмельницької області рішення про закінчення опалювального сезону

2016-2017 років у м. Кам'янці-Подільському Хмельницької області.

Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_3 не є членом сім'ї ОСОБА_1, належних правових підстав для користування будинком АДРЕСА_1 у відповідачки немає.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 19 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є законним й обґрунтованим, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Крім того, районним судом зроблені вірні висновки відносно того, що належних правових підстав для користування будинком АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 немає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. ОСОБА_3 зазначала про те, що вона була позбавлена можливості бути присутньою у судовому засіданні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції через хворобу, у зв'язку із чим не мала можливості викласти свої доводи в судовому засіданні. Крім того, посилалась на те, що іншого житла, придатного для проживання вона не має. Вказувала на те, що стаття 391 ЦК України не містить прямої вказівки на виселення осіб, що набули законне право на проживання у будинку. Зазначала, що спірні правовідносини повинні регулюватися ЖК Української РСР.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року було відкрито касаційне провадження у вказані справі та витребувано з Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області зазначену цивільну справу.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - виконавчий комітет Кам'янець-Подільської міської ради Хмельницької області, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу

від ОСОБА_1, в якому зазначено про те, що оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими, ухваленими з дотриманням вимог процесуального права. Вважала, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що згідно довідки управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 02 жовтня 2014 року у будинку АДРЕСА_1 значиться зареєстрованою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідно до копії домової книги для прописки громадян, що проживають

у будинку АДРЕСА_1, у вказаному будинку з 12 липня 2005 року зареєстрована та проживає ОСОБА_3 (а.с. 57-58).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 06 жовтня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с. 6, 7).

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 11 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до

ОСОБА_1, ОСОБА_7, Головного управління юстиції в Хмельницькій області, треті особи: Кам'янець-Подільське міжміське бюро технічної інвентаризації, приватний нотаріус Саварчук С. Л., про визнання частково недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно, договору дарування та визнання права на спадкування 1/4 частки спірного житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, відмовлено. Вказане рішення міськрайонного суду набрало законної сили 17 листопада

2016 року (а.с. 51-53).

ОСОБА_1 не може користуватися належним їй на праві власності будинком, оскільки в ньому проживає ОСОБА_3

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України

від 05 листопада 2014 року № 6-158цс14, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України 2004 року є обов'язковою для всіх судів України.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли обґрунтованого висновку, що власник будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 6 жовтня 2014 року ОСОБА_1 не може користуватись належним їй на праві власності будинком, оскільки у ньому проживає ОСОБА_3 Належних правових підстав для користування вказаним будинком у ОСОБА_3 немає. ОСОБА_3 із припиненням права власності ОСОБА_7 втратила право користування будинком і не набула його після укладання договору дарування, оскільки не є членом сім'ї нового власника.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_3 була позбавлена можливості бути присутньою у судовому засіданні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції через хворобу, у зв'язку із чим не мала можливості викласти свої доводи в судовому засіданні, суд не бере до уваги, оскільки вони висновків судів не спростовують. Остання була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та не була позбавлена процесуальної можливості заявити клопотання про перенесення розгляду справи (а.с. 114).

Відповідно до частини другої статті 305 ЦПК України 2004 року неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Посилання касаційної скарги про те, що ОСОБА_3 іншого житла, придатного для проживання, немає, а тому у позові слід було відмовити, є необґрунтованими, оскільки не спростовують висновків суду про те, що вона не є членом сім'ї нового власника житла, а з припиненням права власності попереднього власника житла, вона втратила право користування спірним будинком.

Необґрунтованим є посилання заявника про те, що ОСОБА_1 не навела доказів щодо створення їй перешкод у користуванні будинком, з огляду на те, що проживання ОСОБА_3 у спірному будинку і є перешкодою у розпорядженні власністю його новим власником, яким на час пред'явлення позову є ОСОБА_1

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 31 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області

від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта