Постанова

Іменем України

07 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 127/4148/17-ц

провадження № 61-8954св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Голоти Л. О., Зайцева А. Ю., Рибчинського В. П.

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що 10 червня 2011 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб. 13 липня 2011 року вони з дружиною придбали будинок та земельні ділянки, площами 0,1000 га та 0,0380 га, за адресою: АДРЕСА_1 , про що були нотаріально оформлені договори купівлі-продажу. Нерухомість була оформлена на ОСОБА_2 , а він надавав згоду на укладення договору купівлі-продажу.

Крім того, вказав, що під час шлюбу ними був придбаний автомобіль марки «Опель Вектра», 2001 року випуску, який 08 грудня 2011 року був зареєстрований на відповідача. Цей автомобіль ОСОБА_2 27 вересня 2016 року фактично продала, а договір купівлі-продажу оформила шляхом видачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 довіреності на право розпорядження автомобілем, яка була посвідчена нотаріально. Відповідно до висновку експерта експертно-наукового центру «Експертиза» №119Е-01/17 від 08 лютого 2016 року середня ринкова вартість автомобіля марки «Опель Вектра», 2001 року випуску, на вторинному ринку України станом на 27 вересня 2016 року складає 157 404,60 грн. На даний час місцезнаходження спірного автомобіля невідоме. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2016 року шлюб між сторонами було розірвано.

З урахуванням наведеного, позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку «А» загальною площею 104,0 кв. м, житловою площею 53,1 кв. м, з прибудовою «а», ганком, гаражем «Б», сараєм «Б1», сараєм «Д», огорожею 1-2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. за № 1281; право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:048:034, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , і належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. за № 1285; право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0380 га, кадастровий номер :03:048:035, цільове призначення - для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. за № 1289. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь компенсацію вартості частки автомобіля «Опель Вектра», 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , в сумі 78 702,30 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2017 року у складі судді Вохмінової О. С. позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 на 1/2 частку житлового будинку «А» загальною площею 104,0 кв. м, житловою площею 53,1 кв. м, з прибудовою «а», ганком, гаражем «Б», сараєм «Б1», сараєм «Д», огорожею 1-2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. за № 1281; право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:048:034, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , і належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. за № 1285; право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0380 га, кадастровий номер :03:048:035, цільове призначення - для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , і належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. за № 1289. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки автомобіля «Опель Вектра», 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , в сумі 78 702,30 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що будинок і земельні ділянки були придбані у період шлюбу, джерелом набуття цього майна були кошти подружжя, одержані від продажу власного майна, а тому згідно статті 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу згідно статті 70 СК України у рівних частках. ОСОБА_5 не довела, що автомобіль був придбаний лише за її особисті кошти, а тому, враховуючи, що цей автомобіль на час розгляду спору відчужений відповідачем, з неї на користь позивача підлягає стягненню 1/2 його вартості.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 задоволено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2017 року у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки автомобіля «Опель Вектра», 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , в сумі 78 702,30 грнскасовано. У задоволенні вказаної частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_2 доведено факт придбання спірного автомобіля за її особисті кошти, тому цей спірний автомобіль не належить до спільного сумісного майна подружжя, а був особистою власністю ОСОБА_2 , отже не підлягає поділу між подружжям.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Апеляційного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення вартості частки автомобіля та залишити в цій частині в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції надав неправильну оцінку доказам, дійшов необґрунтованих висновків про недоведеність позовних вимог в частині стягнення вартості частки автомобіля. Заявник вважає, що спірний автомобіль був придбаний 02 серпня 2011 року, стверджує, що частину коштів за автомобіль «Опель Вектра» в сумі 3500 доларів США сплатив він, а відповідач сплатила за автомобіль 7 000 доларів США.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

03 травня 2018 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

24 травня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований 10 червня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції, актовий запис № 1051.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2016 року у справі № 127/17538/16-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

У період шлюбу на ім`я ОСОБА_2 був придбаний автомобіль «Опель Вектра 2.2», зеленого кольору 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , який 13 серпня 2011 року поставлений на тимчасовий облік, 08 грудня 2011 року було видано свідоцтво про реєстрацію автомобіля за ОСОБА_2

Напередодні придбання автомобіля, ОСОБА_2 зі свого депозитного рахунку в ПАТ «Сведбанк» одержала 03 серпня 2011 року кошти в сумі 7 000 доларів США та 12 серпня 2011 року в сумі 3 000 доларів США, які належали їй особисто у зв`язку із продажем її особистої квартири.

У судових засіданнях сторони визнали той факт, що спірний автомобіль був придбаний за суму 9 300 доларів США.

Згідно облікової картки на транспортний засіб від 27 вересня 2016 року автомобіль «Опель Вектра», легковий седан-В, зеленого кольору 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , був знятий з обліку ОСОБА_2 для реалізації.

27 вересня 2016 року ОСОБА_2 видала на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження автомобілем.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що автомобіль часто ламався і потребував ремонту, а тому був проданий за 3 000 доларів США з відома позивача та за його погодженням.

Відповідно до висновку експерта №119Е-01/17 від 08 лютого 2016 року експертно-наукового центру «ЕКСПЕРТИЗА» середня ринкова вартість автомобіля OPEL VECTRA, 2001 року випуску, на вторинному ринку України станом на 27 вересня 2016 року складала 157 404,60 грн (еквівалент 6 076 доларів США).

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування вказаної презумпції, покладається на того з подружжя (чи зацікавлену особу), який її спростовує.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України).

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог про поділ автомобіля «Опель Вектра», 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , шляхом стягнення 1/2 частки його вартості, суд апеляційної інстанції, із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши письмові докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 спростувала презумпцію спільності права власності подружжя на спірний автомобіль, надавши суду докази, які свідчать, що напередодні придбання та постановки на тимчасовий облік цього автомобіля вона зняла з депозитного рахунку у ПАТ «Сведбанк» грошові кошти у сумі 10 000 доларів США, які належали їй особисто і були витрачені на придбання автомобіля.

В касаційній скарзі заявник визнає сплату ОСОБА_2 в рахунок вартості автомобіля та витрат щодо проведення його державної реєстрації суми в розмірі 7 000 доларів США, стверджуючи, що частину вартості автомобіля в розмірі 3 500 доларів США сплатив він. Вказує, що грошові кошти у вказаній сумі він 06 червня 2011 року зняв з банківського рахунку. Суд апеляційної інстанції, надавши оцінку вказаним доводам позивача, дійшов висновку, що сплату зазначеної суми коштів у рахунок вартості спірного автомобіля позивачем не доведено.

Доводи касаційної скарги, які зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції, не свідчать про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року є такими, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович