Справа № 462/3876/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

з участю позивачки ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідачів - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів, уточнивши в подальшому позовні вимоги, в якому просить стягнути з них на свою користь моральну шкоду в розмірі 23940 грн. та понесені нею судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона разом з чоловіком ОСОБА_8 є власниками квартири №2 двохквартирного будинку № 47 по вул.Орельській у м.Львові. Її сусіди - відповідачі по справі, самочинно без її згоди зруйнували частину горища над своєю квартирою і розпочали будівництво другого поверху. Внаслідок демонтажу даху дощова вода залила її квартиру, де пошкодила стіни, стелю та паркет, зовнішні стіни будинку. Зазначила, що факт залиття підтверджується актом ЛКП «Сяйво» від 05.11.2014 року, а заявлений розмір відшкодування підтверджується висновком експертного будівельно-технічного дослідження №05/15 від 25.03.2015 року. При цьому зазначила, що внаслідок таких неправомірних дій відповідачів їй завдана моральна шкода, розмір якої встановлено на підставі висновку амбулаторної судово-психологічної експертизи. В добровільному порядку відповідачі відмовилися відшкодувати заподіяну шкоду, що й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснили, що позивачка разом з чоловіком ОСОБА_8 є співвласниками квартири №2 двохквартирного будинку № 47 по вул. Орельській у м.Львові. Внаслідок самочинного демонтажу відповідачами частини горища над квартирою № 3, дощова вода залила квартиру позивачки, що встановлено рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.08.2017 року. Після вказаного залиття позивачка разом зі своєю сім»єю була змушена переїхати проживати до своїх батьків, так як квартира стала не придатна до проживання. Такими діями відповідачів їй заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях через знищення її квартири, оскільки в ній провалюється стеля, з»явилася висока вологість, грибок. Окрім цього, внаслідок перебудови відповідачами даху над їхньою квартирою утворився «сніговий мішок». Це місце з найгішим рівнем відведення води з даху, і під час танення снігу або сильних чи тривалих дощів саме там протікає вода у квартиру позивачки, а тому для відновлення надійного відведення води з даху потрібно провести перебудову даху, що потребує значних коштів, яких у позивачки немає, а тому залиття її квартири триватиме ще довго. Через це, позивачка втратила звичний спосіб життя, домашній затишок, спокій, так як постійно переживає за квартиру, за те, що в такій потрібно робити капітальний ремонт, а коштів на це в сім»ї позивачки не має, в цілому порушився стан її здоров"я. За наведеного, враховуючи тривалість заподіяних діями відповідачами душевних страждань та переживань, просять стягнути на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 23940 грн. та понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та представник відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7- ОСОБА_5 позову не визнали та пояснили, що позивачкою не представлено жодних доказів про те, що залиття квартири №2 на вул.Орельській,47 у м.Львові сталося з вини відповідачів, а відтак позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є безпідставною. Крім цього, покликання позивачки на те, що вона зверталася до експерта ОСОБА_9 для отримання висновку є безпідставним, оскільки як вбачається із висновку експертного будівельно-технічного дослідження, складеного 25.03.2015року судовим експертом ОСОБА_9 такий складався за зверненням ОСОБА_8.Також позивачкою не додано жодних доказів, що вона є співвласником квартири № 2 двохквартирного буд. № 47 по вул. Орельській у м.Львові. За наведеного, просять відмовити в позові за безпідставністю позовних вимог.

Допитані в судовому засіданні в якості свідка позивачка ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_8 пояснили, що перебувають у шлюбі з 1991 року. За цей час в 1996 році вони придбали квартиру №2 на вул. Орельській,47 у м. Львові, що є спільною сумісною власністю подружжя, та в такій вони постійно проживали разом з дітьми до 2014 року. В листопаді 2014 року відбулось перше залиття їхньої квартири, що було спричинене демонтажем покрівлі під час проведення надбудови та реконструкції даху відповідачами, що встановлено рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 18.07.2017р. Після вказаного залиття, їхня квартира стала не придатною для проживання, через що вони були змушені тимчасово переїхати проживати до батьків ОСОБА_1 Між тим, залиття квартири відбувається по даний час, у з"язку з утворенням над квартирою відповідачів «снігового мішка».

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Зі змісту ст.3 ЦК України вбачається, що загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України. Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною ч.5 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно положень ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_8 уклали шлюб 13.04.1991 року, а 15.03.1996 року ОСОБА_8 було придбано квартиру №2 двохквартирного будинку № 47 по вул. Орельській у м.Львові, а відтак дана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності /а.с. 52, 54/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.08.2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 16.01.2017 року, позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_7, третя особа Львівське комунальне підприємство «Сяйво», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 кошти на відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 9305 грн. та 2500 грн. моральної шкоди, 1459,20 грн. витрат, повязаних з проведенням експертного дослідження, а всього 13264,20 грн. В решті позову відмовлено.

Даним рішенням встановлено, що сторони проживають в двохквартирному будинку на вул.Орельській, 47 у м.Львові, де однокімнатна квартира № 2 належить на праві власності позивачеві ОСОБА_8, а квартира №3 на праві спільної сумісної власності належить відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Під час проведення мешканцями квартири №3 надбудови та реконструкції даху без отримання відповідних дозвільних документів і без згоди позивача, було демонтовано покрівлю над цією квартирою, внаслідок чого відбулось залиття і пошкодження житлової кімнати квартири позивача № 2, де було залито стелю, стіни та підлогу. В подальшому, внаслідок зміни конфігурації покрівлі замокання квартири №2 продовжились.

Також вказаним рішення встановлено, що мало місце залиття квартири №2 на час відсутності під час реконструкції даху покрівлі над квартирою № 3, а також погіршився після реконструкції будинку із заміною покрівлі недостатній сток атмосферних опадів, що вказує на причинно-наслідковий звязок дій відповідачів по реконструкції даху із замоканням квартири позивача.

Згідно висновку ТзОВ «Гал-світ» № 025/17 від 26.07.2017 року, встановлено кілька можливих причини виникнення і збільшення пошкоджень приміщень квартири №2 на вул.Орельській, 47 у м.Львові, а саме: незадовільний стан покрівлі житлового будинку з недостатнім стоком атмосферних опадів, який погіршився після реконструкції будинку із заміною покрівлі, а також залиття на час відсутності покрівлі над квартирою № 3 /а.с. 38-50/.

Згідно висновку ФОП ОСОБА_9 № 05/15 від 25.03.2015 року, встановлено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1 являється демонтаж даху (покрівлі) житлового будинку під час проведення надбудови та реконструкції даху мешканцями квартири АДРЕСА_2. Внаслідок даного залиття відбулося потрапляння води (вологи) у конструкцію горищного, міжповерхового перекриття, у конструкцію та на поверхні стін як ліквідованої квартири №1 так і житлової кімнати під літ. «2-2» квартири АДРЕСА_3.Причиною залиття приміщення житлової кімнати №2 по вул. Орельській, 47, що продовжувалось після завершення будівельних робіт по виконанню надбудови над квартирою №3 може бути ускладнене відведення атмосферних вод (утворення сніжного мішку) з місця примикання існуючої покрівлі до стіни надбудови. Оскільки здійснення надбудови над квартирою №3 змінило конфігурацію даху житлового будинку. Внаслідок даної зміни відбулося утворення так званого «снігового мішку» у місці примикання існуючої покрівлі до стіни надбудови.Крім того причиною залиття приміщення житлової кімнати квартири АДРЕСА_4 могло стати пошкодження існуючої частини покрівлі у місці її примикання до стіни надбудови під час проведення будівельних робіт з реконструкції частини житлового будинку шляхом надбудови мансардного поверху над квартирою №3.Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття квартири АДРЕСА_5, станом на час проведення дослідження може становити 9800, 40 грн./а.с. 55-73/.

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_9 № 06/18 від 28.03.2018 року, встановлено, що на даху житлового будинку № 47 по вул. Орельській у м. Львові наявне місце "снігового мішку". Даний "сніговий мішок" розташований у місці примикання існуючого даху житлового будинку над квартирою № 2 до стіни та конструкції даху надбудови над квартирою № 3. Застій води виникає внаслідок того, що відведенню води, яка стікає по існуючих двох схилах даху, перешкоджають конструкції стін та даху надбудови. Внаслідок чого утворився замкнутий простір, де застоюється вода. Станом на час до влаштування надбудови житлового будинку №47 по вул.Орельській у м.Львові, конфігурація та конструкція схилів даху забезпечувала надійне та ефективне водовідведення води з даху житлового будинку. До виконання надбудови на покрівлі житлового будинку №47 по вул. Орельській у м. Львові були відсутні "снігові мішки". Надійне та ефективне відведення води з даху житлового будинку №47 по вул. Орельській у м. Львові стало неможливим у звязку із утворенням "снігового мішку" внаслідок проведення реконструкції з влаштуванням надбудови над квартирою №3 по вул. Орельській, 47 у м. Львові. Надійне відведення води з даху житлового будинку №47 по вул. Орельській у м. Львові у існуючій ситуації можливо забезпечити двома основними шляхами:

- реконструкцією існуючого стану житлового будинку за рахунок демонтажу надбудови над квартирою №3;

- реконструкцією існуючого стану житлового будинку за рахунок влаштування частково або повністю нової конструкції даху над квартирою №2/а.с. 166-177/.

Згідно висновку № 11/К судово-психологічної експертизи за результатами психологічного обстеження ОСОБА_1 від 25.07.2018 року, за результатами обстеження експерт дійшов наступних висновків: наявність психотравмуючих факторів обґрунтовують виникнення моральної шкоди у ОСОБА_1 внаслідок: нервового (психічного) стресу; сильного психологічного та фізичного дискомфорту при зіткненні із будь-якими натяками, що символізують чи нагадують про обставини справи; погіршення психофізіологічного й психоемоційного стану; вплив цих порушень у соціально-побутовій сфері. Матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 склав 23940 грн., включаючи компенсацію за перенесені нею моральні страждання, а такою вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію її психологічного та психічного стану. /а.с. 128-133/.

З Акту приймання-передачі № 1, квитанції до прибуткового касового ордера №1, вбачається, що адвокат ОСОБА_2 передав роботу, а позивачка ОСОБА_1 її прийняла та оплатила 3900 грн. за вказану роботу /а.с. 178,179/.

З рахунку № 12 від 21.05.2018 року та квитанцій вбачається, що позивачка ОСОБА_1 оплатила 10434,83 грн. за проведення амбулаторної судово-психологічної експертизи /а.с. 180-181/

У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Також відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Суд критично оцінює покликання відповідачів та їхнього представника, як на підставу відмови в позові на те, що позивачкою не представлено жодних доказів про те, що залиття квартири №2 на вул. Орельській,47 у м.Львові сталося з вини відповідачів та що вона не є співвласником даної квартири, а відтак немає права на відшкодування моральної шкоди, так як таке спростовується зібраними по справі доказами, поясненнями позивачки та свідка ОСОБА_8, за якими квартира №2 на вул. Орельській,47 у м.Львові придбана ОСОБА_1 під час шлюбу з ОСОБА_1 і в силу положень ст. 368 ЦК Україниє спільною сумісною власністю подружжя, а також рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 18.08.2017р., яким встановлено, що під час проведення мешканцями квартири №3 надбудови та реконструкції даху без отримання відповідних дозвільних документів і без згоди позивача, було демонтовано покрівлю над цією квартирою, внаслідок чого відбулось залиття і пошкодження житлової кімнати квартири № 2, де було залито стелю, стіни та підлогу. В подальшому, внаслідок зміни конфігурації покрівлі замокання квартири №2 продовжились, а тому суд на підставі ч.5 ст.82 ЦПК України виходить з того, що спричинення позивачці моральної шкоди знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з вчиненими відповідачами діями щодо реконструкції даху у 2014 року, внаслідок яких відбулося залиття її помешкання в листопаді 2015р.

Судом достовірно встановлено, щов результаті залиття квартири позивачки, що відбулося в листопаді 2015 року ОСОБА_1 перенесла та продовжує переносити нервовий стрес, внаслідок якого у неї розпочалося безсоння, суттєво погіршились: самопочуття, пам»ять, розумова та фізична працездатність, виник постійний головний біль, підвищилась дратівливість, загострилось відчуття внутрішнього психічного дискомфорту та в цілому порушився звичний ритм її життя, що підтверджується висновком №11/К судово-психологічної експертизи за результатами психологічного обстеження ОСОБА_1 від 25.07.2018 року.

За наведеного, суд приходить до переконання, що заподіяна позивачці моральна шкода підлягає відшкодуванню, однак, суд не погоджується із розміром моральної шкоди, визначеним позивачкою, та виходить з наступного.

Згідно п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих завязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про стягнення моральної шкоди є підставною, однак виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, глибини перенесених нею фізичних і душевних страждань, їх довготривалий характер, тяжкість вимушених змін у житті та із врахуванням обставин справи, вважає, що достатнім та справедливим є відшкодування відповідачами на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 10 000,00 гривень.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, до витрат повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Із змісту ст.137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Матеріалами справи підтверджено, що правову допомогу позивачці при складанні позовної заяви та розгляді справи в суді надавав адвокат ОСОБА_2 на підставі Договору про надання юридичної (правової допомоги) від 17.08.2017 року. За вказаним договором, згідно акту- приймання роботи № 1, квитанції до прибуткового касового ордеру №1, позивачкою сплачено 3900 грн.

Згідно рахунку № 12 від 21.05.2018 року та квитанцій, позивачка ОСОБА_1 сплатила 10434,83 грн. за проведення амбулаторної судово-психологічної експертизи.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позов задоволено частково, то з кожного з відповідачів підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог по 1563,75 грн. судових витрат.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 10000 /десять тисяч/ грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 по 1563,75грн. судових витрат з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Повний текст судового рішення складено 28.02.2019р.

Суддя: