Справа № 333/3022/18
Провадження № 2/333/128/19
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Здановської К.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа: Регіональний сервісний центр МВС України в Запорізькій області, про поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, яка у подальшому була уточнена.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 24 вересня 2004 року позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3Оскільки спільне життя між сторонами не склалося, 01 червня 2018 року нею подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час перебування у шлюбі сторонами був придбаний житловий будинок № 13, по вул.Вокзальній в м. Запоріжжі, 2/3 частини виробничої будівлі інституту «Запоріжагропроект», розташованої за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 109, автомобіль «Mercedes 220», який після розірвання шлюбу відповідачем самостійно було перереєстровано на невідому особу.

Позивач зазначає, що приймала активну учать не тільки у веденні домашнього господарства та вихованні дітей, а й в утриманні родини, оскільки після народження дітей працювала вихователем у ДНЗ № 105.

Зазначаючи, що набуте за час шлюбу майно є спільною сумісною власністю подружжя, позивач просить поділити спільне майно подружжя, а саме: 1) визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку № 13 по вул. Вокзальній у м. Запоріжжя; 2) визнати за нею право власності на 1/3 частину приміщення № 315, загальною площею 111, 2 кв. м, розташоване у виробничій будівлі інституту «Запоріжагропроект» за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 109; 3) повернути автомобіль марки «Mercedes 220», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 у власність ОСОБА_3; 4) визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки ««Mercedes 220», державний реєстраційний знак НОМЕР_1; 5) стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою суду від 19 липня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

02 серпня 2018 року до суду надійшли пояснення від третьої особи - Регіонального сервісного центру МВС України в Запорізькій області, в яких вказано, що 05 червня 2018 року на підставі договору купівлі продажу транспортний засіб Mercedes 220», державний реєстраційний знак НОМЕР_1, було відчужено ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6

20 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_3 до суду подано зустрічну позовну заяву, яка у подальшому була уточнена, в якій вказано, що набуте під час шлюбу майно було придбано за кошти, що більшою частиною отримані від його підприємницької діяльності та накопичені ним до шлюбу. ОСОБА_3 просить поділити майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: 1) виділити у власність та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :06:047:0008, яка розташована за адресою: Запорізька обл. Василівський район, с. Камянське, вул. Телевізійна, № 52; 2) виділити у власність та визнати за ОСОБА_3 право особистої власності на житловий буд. № 13 площею 70,5 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вокальна, 13; 3) виділити у власність та визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :06:009:0004; 4) стягнути з ОСОБА_1 компенсацію за зменшення частки ОСОБА_3 у розмірі 81 571, 50 грн.; 5) стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2018 року зустрічна позовна заява обєднана в одне провадження із первісною позовною заявою. Підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З 24 вересня 2004 року позивач ОСОБА_1 перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2018 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з батьком ОСОБА_3

За час перебування у шлюбі сторонами було набуте наступне майно:

-Житловий будинок № 31 по вул. Чкалова у м. Запоріжжя, придбаний 11 жовтня 2005 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу за 176 750 грн., який на підставі договору купівлі продажу від 06 червня 2007 року відчужений ОСОБА_3 за 404 000 грн.;

-Житловий будинок № 13 по вул. Вокзальній у м. Запоріжжя, придбаний 15 жовтня 2007 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу за 403 495 грн.; Згідно звіту про оцінку майна від 06 червня 2018 року ринкова вартість останнього складає 313 964 грн.;

-Земельна ділянка № 52 по вул. Телевізійна с. Камянське Василівського району Запорізької області, площею 0, 2500 га, кадастровий № :06:047:0008, придбану 20 червня 2008 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі- продажу за 6 000 грн. Згідно звіту про оцінку майна від 06 червня 2018 року ринкова вартість останньої складає 381 293 грн.;

-Земельна ділянка на території Камянської сільської ради Василівського району Запорізької області кадастровий № :06:009:0004 площею 2,0 га., придбану 02 грудня 2011 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу за 40 000 грн. Згідно звіту про оцінку майна від 06 червня 2018 року ринкова вартість останньої складає 114 542 грн.;

-1/50 частина виробничої будівлі інституту «Запоріжагропроект» за адресою: просп. Соборний (Леніна), 109 на земельній ділянці площею 2 928 кв.м. 29 березня 2005 року ОСОБА_3, ОСОБА_9, Ю.Т., ОСОБА_10 у рівних частках, на підставі договору купівлі продажу за 122 170 грн. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району від 10 грудня 2013 року за № 445р нежитловому приміщенню загальною площею 111, 2 кв. м. в буд. 109 по просп. Леніна (Соборний) у м. Запоріжжя присвоєно номер приміщення № 315. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 січня 2014 року за ОСОБА_3 зареєстрованого право власності на 1/3 частину приміщення № 315 по просп. Леніна, 109 у м. Запоріжжі.

-1/3 частину нежитлового приміщення, загальною площею 111,2 кв.м. за адресою: просп. Соборний, буд. 109, прим. 315, придбану ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу від 22 квітня 2014 року за 60 000 грн.

Тобто ОСОБА_3 є власником всього 2/3 частини нежитлового приміщення № 315 в буд. 190 по просп. Соборному у м. Запоріжжя. Згідно звіту про оцінку майна від 06 червня 2018 року ринкова вартість 2/3 часток нежитлового приміщення складає 661 208, 67 грн.

-Автомобіль «Mercedes-Benz E220 CDI», 200 року випуску придбаний 02 вересня 2017 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу № 2341/2017/608177 за 406 740 грн. Який 05 червня 2018 року на підставі договору купівлі продажу № 23241/2018/970714 відчужений ОСОБА_3 за 104 520 грн.

З матеріалів справи вбачається, з 27 квітня 2004 року ОСОБА_3 зареєстрований як ФОП. За 2004 рік розмір його доходу складає 0 грн.; за 2005 рік 127 243 грн.; за 2006 рік 162 887, грн.; за 2007 рік 243459 грн.; за 2008 рік 257 656 грн.; за 2009 рік 152 029 грн.; за 2010 рік 126 538 грн.; за 2011 рік 199 284 грн.; за 2012 рік 321 210 грн.; за 2013 рік 402 505 грн.; за 2014 рік 509 055 грн.; за 2015 рік 283 183 грн.; за 2016 рік 216 585 грн.; за 2017 рік 293 960 грн.

ОСОБА_1 у період з 01 вересня 2001 року по 30 червня 2006 року навчалася в Запорізькому Національному університеті. У зязку із народженням 14 лютого 2005 року сина ОСОБА_11 займалася його доглядом та вихованням. З 17 вересня 2007 року по 11 серпня 2008 року працювала вихователем ДНЗ № 105. У звязку із народженням 09 липня 2009 року займалася доглядом та вихованням доньки ОСОБА_7. З 15 вересня 2011 року по 19 жовтня 2011 року працювала вихователем ДНЗ № 219, з 20 жовтня 2011 року по 16 жовтня 2013 року вихователем у ДНЗ № 23, з 17 жовтня 2013 року по 11 лютого 2014 року вихователем ДНЗ № 28, з 11 лютого 2014 року по 06 листопада 2015 року вихователем ДНЗ № 105, з 09 листопада 2015 року працює вихователем в ДНЗ № 28.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 стверджує, що усього 2/3 частини нежитлового приміщення № 315, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 109, не є спільною власністю подружжя, оскільки придбано для підприємницької діяльності та за кошти, отримані ним від її здійснення. Також відповідач наполягає, що 67/100 часток в житловому будинку № 13 по вул. Вокзальній в м. Запоріжжя є його особистою власністю, оскільки джерелом коштів для його придбання став продаж житлового будинку № 31 по вул. Чкалова в м. Запоріжжі, який в свою чергу був придбаний за кошти, отримані від підприємницької діяльності.

Визначаючи обсяг майна, що є спільною власністю подружжя і частку кожного з подружжя в цій власності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Стаття 57 СК України визначає підстави для віднесення майна до особистої власності одного з подружжя.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України у справі № 6-1327цс 15, на який посилається відповідач в зустрічному позові, майно фізичної особи - підприємця, яке придбане за кошти від своєї діяльності підприємця і не в інтересах сім'ї та використовується в його підприємницькій діяльності з метою отримання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст. 57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. ст. 60, 61 СК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем з 27 квітня 2004 року, що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 13 березня 2012 року.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що 2/3 частини нежитлового приміщення № 315 в буд. 190 по просп. Соборному у м. Запоріжжя використовуються ОСОБА_3 у підприємницькій діяльності, у звязку із чим дана обставина на підставі ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, а вказане майно не є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Поряд із викладеним, суд вважає за необхідне зазначити, що 1/50 частина виробничої будівлі інституту «Запоріжагропроект» за адресою: просп. Соборний (Леніна), 109, придбана 29 березня 2005 року ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у рівних частках на підставі договору купівлі продажу від 29 березня 2005 року за 122 170 грн., 1/3 частина нежитлового приміщення, загальною площею 111,2 кв.м. за адресою: просп. Соборний, буд. 109, прим. 315, придбана ОСОБА_3 на підставі договору купівлі від 22 квітня 2014 року за 60 000 грн., та розмір доходу ОСОБА_3 як фізичної особи-підприємця за цей період, дає підстави припустити, що вказане майно були придбано внаслідок здійснення ОСОБА_3 підприємницької діяльності.

Суд також приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_9 співвласника нежитлового приміщення № 315 в буд. 190 по просп. Соборному у м. Запоріжжя, який вказав, що спільно із ОСОБА_3 займається підприємницькою діяльність у сфері забезпечення фізичного комфорту, а саме у вказаних нежитловим приміщеннях облаштовані бані. З часу придання вказаного майна та до теперішнього часу ОСОБА_1 не зявлялася за адресою розташування приміщень, участі в управління майном, як йому відомо, не приймала.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання в порядку поділу майна подружжя за нею право власності на 1/3 частину приміщення під № 315 загальною площею 111,2 кв.м., яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний, 109 не підлягають задоволенню.

Щодо визнання будинку № 13 по вул. Вокзальній в м. Запоріжжі обєктом спільної сумісної власності подружжя, то суд вважає, за необхідне вказати наступне.

11 жовтня 2005 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 придбаний житловий будинок № 31 по вул. Чкалова в м. Запоріжжі за 176 750 грн.

За відомостями Запорізької обєднаної податкової інспекції по Комунарському району м.Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, за 2004 рік, згідно наданої податкової декларації, сума доходів ОСОБА_3 складає 0 грн., за 2005 рік 127 243, 00 грн.

Враховуючи викладене, розмір отриманих ОСОБА_3 грошових коштів від підприємницької діяльності є значно меншими вартості придбаного у власність будинку, у звязку із чим суд не може погодитися з тим, що житловий буд. 31 по Чкалова у м. Запоріжжя приданий ним у результаті здійснення підприємницької діяльності, а кошті у сумі 404 00 грн. вилучені в наслідок його продажу впливають частин майна буд. 13 по вул. Вокзальна у м.Запоріжжя.

Щодо встановлення джерел коштів для придбання майна, суд встановлює ці джерела лише в тій мірі, яка є необхідною для зясування наявності чи відсутність обставин, з якими ст.57 СК України повязує віднесення майна до особистої власності кожного з подружжя.

З огляду на це, відсутність належних та допустимих доказів, що вказане майно не належить до спільної сумісної власності, а набуте за кошти, що належали ОСОБА_3 особисто, дає підстави для висновку, що це будинок № 13 по вул. Вокзальна у м. Запоріжжя є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу між сторонами у справі.

Поряд із викладеним, до обєктів спільної сумісної власності подружжя суд відносить земельні ділянки за кадастровими № :06:009:0004 площею 2,0 га. та га, кадастровий № :06:047:0008площею 0,2500.

Показання свідка ОСОБА_12, суд не приймає як доказ по справі, оскільки останні не мають правового значення для її вирішення.

Щодо способів та порядку поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, то ці питання визначені ст. 71 СК України.

Відповідно до ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Із положень ст. 71 СК України випливає, що якщо поділ майна здійснюється судом, то при виборі способу поділу майна подружжя враховуються інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 запропоновано здійснити поділ майна шляхом визнання часток в житловому будинку № 13 по вул. Вокзальній в м. Запоріжжі, визнання за нею права власності на 1/3 частини нежитлового приміщення № 315, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 109. Пропозицій щодо поділу іншого спільного майна позивач не надала. З запропонованим ОСОБА_3 варіантом поділу - стягнення з ОСОБА_1 на його користь грошової компенсації та набуття у такий спосіб нею права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: с.Камянське, Василівського району Запорізької області, вул. Телевізійна, діл № 52, кадастровий номер :06:047:0008, ОСОБА_1 не погоджується.

Вирішуючи спір, суд враховує роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п. 25 якої зазначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, судиають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації на думку суду не може мати місце.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив дій, передбачених ст. 71 СК України, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу та залишає у спільній часткові власності.

У матеріалах справи відсутні відомості про попереднє внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Отже, суд вважає запропонований ОСОБА_3 спосіб поділу із стягненням з ОСОБА_1 грошової компенсації є неприйнятним.

Щодо можливості поділу спільного майна подружжя в натурі, суд виходить з наступного.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Суд також враховує те, що ОСОБА_3 продовжує проживати разом зі своїми неповнолітніми дітьми у будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вокзальна, буд. 13. Це є їх єдине житло. При цьому ОСОБА_1 проживає окремо. Суд приходить до висновку, що житловий будинок за адресою м. Запоріжжя, вул. Вокзальна, 13 необхідно виділити у власність ОСОБА_3

Стосовно позовної вимоги про повернення автомобіля Mercedes модель 220, державний номер АР 8848СТ у власність ОСОБА_3 суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 13 ЦПК України діє принцип диспозитивності. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних в п. 30 постанови від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зважаючи на той факт, що ОСОБА_3 здійснив відчуження автомобіля марки Mercedes модель 220, державний реєстраційний знак АР 8848СТ, проти волі іншого з подружжя, без отримання згоди ОСОБА_1 як співвласника майна, його вартість має бути врахована при поділі спільного майна подружжя. Однак, суд не вправі виходити за межі позовних вимог та оскільки Позивачем така вимога заявлена не була суд відмовляє в задоволені позовних вимог про повернення автомобіля Mercedes модель 220, держномер АР 8848СТ у власність ОСОБА_3

Аналогічна правова позиція викладена й у Постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16 та Постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1587цс16.

Суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3 за зустрічним позовом про визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею, 0,25 га кадастровий номер :06:047:0008, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою Запорізька область, Василівський район, с. Камянське, вул. Телевізійна, земельна ділянка № 52, в порядку поділу спільного майна подружжя підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею, 2 га кадастровий номер :06:009:0004, розташовану на території Камянської сільської ради Василівського району Запорізької області в порядку поділу спільного майна подружжя слід відмовити, оскільки вони єнеобґрунтованими та не узгоджуються з позицією ОСОБА_3 викладеною у зустрічному позові. Окрім цього, задоволення вказаної вимоги призведе до порушення прав ОСОБА_1 в частині значного зменшення вартості майна, що підлягає виділенню їй в наслідок поділу спільного майна подружжя.

Одночасно, суд вважає за можливе вказати, що із державного акту на право власності на земельну ділянку кадастровий № :06:047:008, власником останьої є ОСОБА_1, у звязку із чим суд вважає за можливе не здійснювати повторне визнання за нею право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково: відмовлено у задоволенні вимог щодо визнання права власності на землю та стягнення грошової компенсації, беручи до уваги вартість житлового будинку та нежитлового приміщення, суму сплаченого при подачі ОСОБА_3 зустрічної позовної заяви судового збору, суд вважає за можливе не стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 71 СК України, Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа: Регіональний сервісний центр МВС України в Запорізькій області, про поділ спільного майна подружжя залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Виділити у власність та визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну ділянку площею, 0,25 га кадастровий номер :06:047:0008, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою Запорізька область, Василівський район, с. Камянське, вул. Телевізійна, земельна ділянка № 52, в порядку поділу спільного майна подружжя.

Виділити у власність та визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вокзальна, 13, в порядку поділу спільного майна подружжя.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 28 лютого 2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва