Справа № 456/2007/19
Провадження № 2/456/1048/2019
РІШЕННЯ

іменем України

01 жовтня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, третя особа Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання права власності на торгівельний кіоск,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на торгівельний кіоск площею 8,8 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :06:008:0002. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 10 січня 2006 року між Стрийською міською радою та ним було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0009 га, з кадастровим номером :06:008:0002 для комерційних цілей (обслуговування торгівельного кіоску), яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Термін дії оренди до 19.09.2008 року. На даній земельній ділянці позивач встановив торгівельний кіоск загальною площею 8,8 кв.м. З часу отримання земельної ділянки в оренду договори оренди поновлювались а саме : 28.10.2008 року - строком до 23.09.2011 року; 25 січня 2012 року до 15.12.2014 року; 18.03.2015 року до 16.12.2017 року; 01 лютого 2018 року до 13.12.2020 року. Даний договір оренди земельної ділянки зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. В березні 2019 року позивач звернувся з заявою до ФОП ОСОБА_2 про видачу технічного паспорту на торгівельний кіоск по АДРЕСА_1 , а 22 квітня 2018 року отримав технічний паспорт на вищевказаний торгівельний кіоск. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта наданого фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 . встановлено, що торгівельний кіоск літ. «А-1», пл. 8,8 кв.м. по АДРЕСА_1 , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. 30 квітня 2019 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію права власності на кіоск, однак отримав у державного реєстратора прав на нерухоме майно рішення № 43506432 про відмову у внесенні запису до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, посилаючись на відсутністю документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта відповідно до Постанови №1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки у позивача відсутня дозвільна документація та належно затверджений проект, він змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на торгівельний кіоск.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити.

Представник відповідача Стрийської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі. Проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 10.01.2006 року між Стрийською міською радою з одного боку (орендодавцем) та з другого боку ОСОБА_1 (орендарем) було укладено договір оренди, згідно якого орендодавець на підставі рішення ХХVІІІ сесії ІV демократичного скликання Стрийської міської ради від 29.09.2005 року за №488 надає, а орендар приймає в платне користування терміном на три роки земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,0009 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 23.01.2006 року, орендодавець Стрийська міська рада передає, а орендар приймає земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0009 га. Земельна ділянка передається в оренду для комерційних цілей (тимчасовий торгівельний кіоск).

Договори оренди землі несільськогосподарського призначення площею 0,0009 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 між Стрийською міською радою та ОСОБА_1 поновлювалися, а саме 28.10.2008 року строком на три роки до 23.09.2011 року, 25.01.2012 року строком на три роки до 15.12.2014 року, 18.03.2015 року строком на три роки до 16.12.2017 року та додатковою угодою №1 про поновлення терміну дії договору оренди землі від 18.03.2015 року поновлено термін дії оренди на три роки до 13.12.2020 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №113453959, земельна ділянка площею 0,0009 га, з кадастровим номером :06:008:0002, цільове призначення для комерційних цілей (обслуговування торгівельного кіоску), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового правана підставі договору оренди виданого 18.03.2015 року Стрийською міською радою та додаткової угоди виданої 01.02.2018 року, строк дії до 13.12.2020 року.

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (ст.90 ЗК України), землекористувачі (ст.95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (ст.102-1 ЗК України), або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Позивачем, як належним землекористувачем, на відведеній земельній ділянці у 2006 році встановлено торгівельний кіоск загальною площею 8,8 кв.м, що підтверджується технічним паспортом на торгівельний кіоск за адресою АДРЕСА_1 , виготовленим на замовлення ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 22.04.2019 року.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкту торгівельного кіоску літ. «А-1» за адресою АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 25.04.2019 року, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Кіндракевич Романа Богдановича №43506432 від 30.04.2019 відмовлено ОСОБА_1 у внесенні запису до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього . Проте, відповідно до ч. ч. 3, 5 зазначеної норми право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Як роз`яснюється у пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №3 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведеніним будівлі, споруди та інше нерухоме майно,а тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,яке самочинно збудовано на ній,якщо це не порушує права інших осіб. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу проприйняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, зокрема врахувавши те, що позивач встановив торгівельний кіоск на земельній ділянці, якою користується на законних підставах, права та інтереси інших осіб не порушуються, а тому виходячи з положень ч. 5 ст. 376 ЦК України суд вважає, що позов слід задоволити та визнати за позивачем право власності на торгівельний кіоск площею 8,8 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :06:008:0002.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на торгівельний кіоск площею 8,8 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :06:008:0002.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя С. С. Сас