Головуючий в 1 інстанції Курбанова Н.М.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого суді Принцевської В.П.

суддів Баркова В.М., Биліни Т.І.

секретар Тулянкіна М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Довженко Валерій Іванович, на ухвалу Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2019 року про відмову в забезпеченні доказів у цивільній справі № 266/5182/19 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просив витребувати: у оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» деталізацію вхідних, вихідних дзвінків, СМС - повідомлень з прив`язкою до базових станцій оператора мобільного зв`язку за телефонним номером НОМЕР_1 в період часу з 20.12.2018 року по 13.01.2019 року та можливість його вилучення в паперовому і електронному вигляді; у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» деталізацію вхідних, вихідних дзвінків, СМС - повідомлень з прив`язкою до базових станцій оператора мобільного зв`язку за телефонним номером НОМЕР_2 в період часу з 20.12.2018 року по 13.01.2019 року та можливість його вилучення в паперовому і електронному вигляді; у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» деталізацію вхідних, вихідних дзвінків, СМС - повідомлень з прив`язкою до базових станцій оператора мобільного зв`язку за телефонним номером НОМЕР_3 в період часу з 20.12.2018 року по 13.01.2019 року та можливість його вилучення в паперовому і електронному вигляді; інформацію про вхідні і вихідні дзвінки з`єднання по мобільному терміналу з міжнародним ідентифікатором мобільного обладнання 1) ІМЕЙ: НОМЕР_4 , 2) ІМЕЙ: НОМЕР_5 , з визначенням сім-карток та прив`язкою до базових станцій, які знаходяться у компанії мобільного зв`язку оператору мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», за період часу з 20.12.2018 року по 13.01.2019 року, та можливість його вилучення в паперовому і електронному вигляді; інформацію про вхідні і вихідні дзвінки з`єднання по мобільному терміналу з міжнародним ідентифікатором мобільного обладнання 1) ІМЕЙ: НОМЕР_6 ; 2) ІМЕЙ: НОМЕР_7 - НОМЕР_8 , з визначенням сім-карток та прив`язкою до базових станцій, які знаходяться у компанії мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», за період часу з 20.12.2018 року по 13.01.2019 року, та можливість його вилучення в паперовому і електронному вигляді; інформацію про вхідні і вихідні дзвінки з`єднання по мобільному терміналу з міжнародним ідентифікатором мобільного обладнання 1) ІМЕЙ: НОМЕР_6 ; 2) ІМЕЙ: НОМЕР_9 , з визначенням сім-карток та прив`язкою до базових станцій, які знаходяться у компанії мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» за період часу з 20.12.2018 року по 13.01.2019 року, та можливість його вилучення в паперовому і електронному вигляді.

В обгрунтування заяви посилався на те, що на даний час він має намір подати позов до ОСОБА_2 та до ТОВ «Телерадіокомпанія «ТВ-7» про захист своєї честі та гідності, оскільки в мережі «Інтернет» було розповсюджено відеоролик від 25.01.2019р., зі змісту якого вбачається, що в новинах ТОВ «Телерадіокомпанія «ТВ-7» одним з журналістів телеканалу було взято інтерв`ю у громадянина ОСОБА_2 під час якого останній розповів, на його думку неправдиві відомості про застосування з його боку побиття ОСОБА_2 . В ході досудового розслідування ДБР у м. Краматорську за кримінальним провадженням, внесене до ЄРДР за № 0000039 від 16.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, в ході досудового слідства з пояснень ОСОБА_2 встановлено, що в момент його побиття, при ньому знаходився його мобільний телефон «Самсунг S-8», 1) ІМЕЙ: НОМЕР_10 ; 2) ІМЕЙ: НОМЕР_11 , в якому була вставлена сім-картка оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 та сім-картка оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 . Для спростування викладеної ОСОБА_2 інформації під час інтерв`ю останнього, йому необхідно отримати докази щодо того, що ОСОБА_2 в дійсності не знаходився в місті Маріуполі, а тому він і не звертався до правоохоронних органів безпосередньо після повернення додому з приміщення Лівобережного відділенні поліції Центрального відділу ГУНП в Донецькій області, де йому начебто були заподіяні тілесні ушкодження, та інших шляхом отримати вказану інформацію не можливо, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду і просить забезпечити докази до подання позовної заяви, шляхом витребування вказаної інформації у операторів мобільного зв`язку.

Ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні вказаної заяви.

З даною ухвалою суду не погодився заявник і оскаржив її в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і постановив ухвалу з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати ухвалу суду і ухвалити рішення про задоволення його заяви.

В судовому засіданні заявник і його представник повністю підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

Особа щодо якої заявник просив вжити заходи забезпечення доказів ОСОБА_2 не з`явився до суду і звернувся з заявою про розгляд справи без його присутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника і його представника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу з наступних підстав.

За змістом ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини 1 статті 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. При цьому, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (частина 2 статті 116 ЦПК України).

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних» використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону.

Використання персональних даних володільцем здійснюється у разі створення ним умов для захисту цих даних. Володільцю забороняється розголошувати відомості стосовно суб`єктів персональних даних, доступ до персональних даних яких надається іншим суб`єктам відносин, пов`язаних з такими даними.

Використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних.

Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

За змістом частини 1 статті 270 Цивільного кодексу України, відповідно до Конституції України фізична особа має право в тому числі на таємницю телефонних розмов.

В обґрунтування заявлених вимог заявник надав суду: відповідь на адвокатський запит ТОВ « Телерадіокомпанії «ТВ-7», згідно з якою інтерв`ю ОСОБА_2 вийшло в ефір у програмі новин 25.01.2019р.; копія протоколу допиту потерпілого ОСОБА_2 від 17.01.2019р. та копія протоколу огляду предметів від 28.01.2019р. у кримінальному провадженні за № 0000039 від 16.01.2019 року, відеозапис інтрев,ю ОСОБА_2 кореспонденту ТОВ « Телерадіокомпанії «ТВ-7».

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційних скарг позивача та відповідача та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд дійшов правильного висновку, що заявник не довів, що зазначені у клопотання докази можуть бути втрачені до подачі позовної заяви, крім того втручання в особисте , приватне життя осіб, які потенційно не можуть бути учасниками майбутнього судового провадження, є суттєвим порушенням їх конституційних прав.

Також заявник, обґрунтовуючи своє клопотання про забезпечення доказів зазначив, що дані відомості йому необхідні для доведеності своєї невинуватості у кримінальному провадженні та з клопотанням аналогічного змісту він звертався до слідчого судді, але йому було відмовлено.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга заявника підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2019 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді

Повний текст постанови виготовлено 04.10.2019 року.

Суддя