Справа № 444/345/19
Провадження № 2/444/697/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

19 вересня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мачіха Г. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно вироку Жовківського районного суду Львівської області від 08.12.2017 року у справі №444/2467/17, провадження №1-кп/444/238/2017 відповідача визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України та засуджено до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вирок набрав законної сили 10.01.2018 року.

Зазначає, що вирок суду встановлено, що відповідач, перебуваючи у його літній кухні, таємно викрав належні йому кошти у сумі 400 доларів США і 8000 гривень, чим завдав матеріальної шкоди на суму 18352 грн. Вказані кошти витратив на власні потреби.

Стверджує, що цивільний позов у кримінальному провадженні ним заявлено не було, оскільки відповідач в усній формі зобов`язався відшкодувати у добровільному порядку вищевказану суму коштів. Просив позов до суду не подавати, тому що коштів у нього вже не було.

Вказує, що незважаючи на те, що з часу вчинення крадіжки минуло півтора року, відповідач коштів не повернув, постійно насміхається з нього, а неодноразові звернення до відповідача в усній формі з проханням повернути кошти, результатів не дали.

У зв`язку із цим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів і примусово стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду, яка заподіяна кримінальним правопорушенням.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю. Просить такі задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання. Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, відзвиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Ч. 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних письмових доказів.

Вивчивши матеріали справи, а як наслідок з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 08.12.2017 року у справі № 444/2467/17, провадження № 1-кп/444/238/2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та засуджено до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Даний вирок суду не оскаржувався та набрав законної сили 10.01.2018 року.

Згідно ч. 1, 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

А тому судом береться до уваги те, що встановлено зазначеним вище вироком суду, а саме те, що ОСОБА_2 06.08.2017 року приблизно о 23 год. 30 хв., знаходячись у приміщенні літньої кухні в АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в сумі 400 доларів США і 8000 гривень, належні ОСОБА_1 , які знаходились під подушкою на ліжку в літній кухні, де проживає ОСОБА_1 . Після чого ОСОБА_2 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_1 матеріальної шкоди на суму на суму 18352 гривень. Тобто ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Дані обставини доказуванню не підлягають.

Суд враховує, що вирок суду ОСОБА_2 не оскаржувався, що свідчить про те, що відповідач у цивільній справі погодився із обставинами вчинення кримінального правопорушення та суттю обвинувачення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

У зв`язку із вчиненням ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто крадіжки, відповідачу ОСОБА_2 заподіяно матеріальну шкоду, а тому він має право на її відшкодування.

Із положень частини 1 та 2 ст. 1166 ЦК України слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні крадіжки, якою заподіяно матеріальну шкоду, у ОСОБА_1 , який є позивачем по справі, а тому саме на ОСОБА_2 покладається відповідальність за завдану шкоду.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_1 було заподіяно матеріальну шкоду на суму 18352 грн. 00 коп., яку і просить стягнути позивач із відповідача, звернувшись в суд із цивільним позовом.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 судом визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні крадіжки у позивача ОСОБА_1 грошових коштів на загальну суму 18352,00 грн., які і просить стягнути позивач і з відповідача, звернувшись в суд із позовом, беручи до уваги те, що відомостей про те, що шкода відшкодована з матеріалів справи не вбачається, як наслідок суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 обгрунтовані в повному обсязі і такі підлягають задоволенню.

А тому з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню в користь позивача ОСОБА_1 18352,00 грн. як відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того згідно з пунктом 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до пунктів 2 та 6 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи, та про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за звернення в суд із позовом про відшкодування матеріальної шкоди, яка заподіяна вчиненням кримінального правопорушення, його позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд приходить до висноку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 23, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259, 264, 265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм у АТП 14630, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 ) 18352 (вісімнадцять тисяч триста п`ятдесят дві) грн. 00 коп. як відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм у АТП 14630, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Зеліско Р. Й.

Повне рішення складено 30 вересня 2019 року.