Справа № 128/2878/17
УХВАЛА

іменем України

01 березня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, винесеного 19.03.2018 року у цивільній справі № 128/2878/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

19.03.2018 року Вінницьким районним судом Вінницької області було винесено заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.02.2011 року в сумі 16334 грн. 56 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, в якій просив переглянути та скасувати заочне рішення суду від 19.03.2018 року з наступних підстав.

В позовній заяві позивач зазначив адресу його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, де він зареєстрований.

Разом з тим, відповідач за вказаною адресою довгий час не проживає, оскільки будинок № 33 по вул. Гагаріна в с. Бохоники для проживання непридатний, а проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

У зв'язку з наведеним, ним не було одержано ані копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів, ані судових повісток про виклик до суду.

Про наявність вказаної справи відповідач дізнався в квітні 2018 року з сайту Вінницького районного суду Вінницької області та 19.04.2018 року подав заяву про перегляд заочного рішення.

В зв'язку з тим, що відповідач довгий час не отримував ніяких повідомлень про наслідки розгляду його заяви, він 14.12.2018 року звернувся до працівників Вінницького районного суду Вінницької області, які повідомили йому, що його заява залишена без розгляду.

В зв'язку з наведеним, відповідач вимушений просити суд визнати зазначені обставини поважними.

Відповідач заперечує проти позовних вимог позивача з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами фактично відсутній кредитний договір, тому слід виходити із положень заяви від 15.02.2012 року з лімітом кредитування 2000 грн., процентною ставкою 36% річних та строком дії, що відповідає строку дії картки.

Оскільки строк дії картки було встановлено у 2 роки, то відповідно 15.02.2014 року строк дії договору минув.

Тому, 16.02.2014 року позивач повинен був дізнатись про порушення свого права та протягом трьох років звернутися за захистом даного права до суду (ст. 256,257 ЦК України).

Таким чином, 16.02.2017 року строк позовної давності за вказаними позовними вимогами минув.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦПК).

Тому, відповідач має намір заявляти про застосування позовної давності в даному спорі.

З тексту позовної заяви вбачається, що банк ставив питання про стягнення заборгованості в сумі 16 334 грн. 56 коп., яка складається з наступного: 784 грн. 26 коп. - заборгованість за кредитом, 1596 грн. 27 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 27 00 грн.00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи - 500 грн. 00 коп. - фіксована частина, 754,03 грн. - процентна складова. Аналогічно зазначено і в рішенні суду.

Однак, якщо додати вказані показники, вийде сума 6 334,56 грн. (784,26 грн. + 1596,27 + 2700 + 500 + 754,03).

У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, визначено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звернувшись в суд з позовом, ПАТ КБ «Приватбанк», зокрема, заявлено вимогу про стягнення 2700,00 грн. заборгованості, яка включає в себе заборгованість по комісії та пені, однак оскільки штраф та пеня є різновидом неустойки як юридичної відповідальності, одночасне застосування яких є неприпустимим, а також законодавством не передбачено такого виду цивільно-правової відповідальності як комісія, оскільки лише платою за послуги банку.

Щодо вимог про стягнення штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина), то вимога суперечить положенням ст. 549 ЦК України, якою передбачено, що штрафом є| неустойка, що обчислюється виключно у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

В зв'язку з тим, що станом на грудень 2018 року, відповідач проживає фактично в с. Бохоники, по вул. Гагаріна 38, у будинку який належить його батькові, просить надсилати всі повідомлення на дану адресу.

За наведених обставин виникла потреба просити суд скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, в звязку з чим ОСОБА_1 звертається до суду з даною заявою.

В судове засідання представник заявника відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 не зявився, надав заяву, в якій просив судове засідання повести в його відсутність та задоволити заяву про перегляд заочного рішення.

Представник позивача АТ КБ «Приват Банк» - ОСОБА_3 просила судове засідання не фіксувати технічними засобами, надавши відзив на заяву про перегляд заочного рішення.

Так, згідно наданого відзиву, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). На даний час відповідач належним чином своїх зобовязання за кредитним договором не виконав. Підстав для застосування позовної давності немає, оскільки порушення зобовязання триває, а тому відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, в звязку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що судове засідання можливо провести без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення, врахувавши відзив представника позивача, оглянувши матеріали цивільної справи № 128/2878/17, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.03.2018 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.02.2011 року в сумі 16334 грн. 56 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, повістка про виклик в судове засідання, яке відбулося 19.03.2018 року направлялися судом за адресою реєстрації відповідача: Вінницька область Вінницький район, с. Бохоники, вул. Гагаріна, буд. № 33 та повернулася на адресу суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 60 - 61).

Вказаний будинок, в звязку з наявною заборгованістю за електропостачання, був відєднаний від електроспоживання в 2016 році, що призвело до неможливості проживання в ньому.

Даний факт підтверджується рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14.01.2019 року.

Фактично відповідач проживає в будинку, який належить його батькові за адресою: Вінницька область Вінницький район, с. Бохоники, вул. Гагаріна, буд. № 38, куди і направлялися повідомлення про виклик до суду для розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, які відповідач отримував особисто.

Відповідно до положень ст. 130 ЦПК України судова повістка фізичній особі вручається особисто під розписку, яка з відміткою про дату вручення в той самий день повертається до суду.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України, судова повістка фізичним особам надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом пятнадцяти днів з дня її надходження.

Згідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, скасування заочного рішення судом, який виніс рішення, можливе у випадку встановлення одночасно двох обставин: 1) відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідач не був належним чином повідомленим про дату, час, місце розгляду справи, докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 247, 259, 287, 288 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, винесеного 19.03.2018 року у цивільній справі № 128/2878/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити.

Скасувати заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19.03.2018 року по цивільній справі № 128/2878/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначити справу до розгляду в судовому засіданні у загальному порядку на 17 квітня 2019 року на 15 год. 00 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Бондаренко