Справа № 286/3381/19
У Х В А Л А

07.10.2019 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Вачко В.І., з секретарем судового засідання Деменчука О.Г., розглянувши подання старшого державного виконавця Овруцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Ковальчук М.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 року до суду надійшло подання, в якому державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань покладених на нього вимогою про сплату боргу (недоїмка) №Ф-260-25 У, виданої 16.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 15819,54 грн.

Подання обґрунтовано тим, що в провадженні Овруцького РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області перебуває виконавче провадження 58285850 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-260-25 У, виданої 16.01.2019 року ГУ ДФС у Житомирській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 15819,54 грн. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено боржнику, неодноразово надсилались виклики щодо явки до виконавця, однак боржник на виклики не з`явився, про причини неявки виконавця не повідомив. Виконавчий документ до цього часу не виконаний, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання за рахунок належного йому майна і доходів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець на розгляд подання не прибув. Від Овруцького РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області надійшла заява про розгляд подання без участі його представника.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступних висновків.

В провадженні Овруцького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває виконавче провадження 58285850 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-260-25 У, виданої 16.01.2019 року ГУ ДФС у Житомирській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 15819,54 грн. Державним виконавцем 06.02.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Станом на день розгляду подання виконавчий документ не виконано.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України виїзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених Законом, та в`їхати в Україну.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначено статтею 6 Закону. Зокрема за змістом п.5 ч.1 ст.6 цього Закону громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом до виконання зобов`язань.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З наведеного випливає, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобов`язання, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою, факту ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням, оскільки заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Однак матеріали подання не містять достатніх даних, які б свідчили про те, що вказаний боржник на час вирішення подання умисно та злісно ухиляється від виконання процесуальних рішень державного виконавця. Сама по собі наявність у боржника невиконаних зобов`язань не є тотожним поняттям з тим, що він ухиляється від них, як це передбачено ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань. Факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні, до якого мають бути долучені відповідні письмові докази на підтвердження цих обставин, про те, що державним виконавцем вживалися усі передбачені законом заходи по виконанню рішення, але боржник перешкоджає чи ухиляється від виконання рішення.

Проте, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження умисного ухилення боржника від виконання боргових зобов`язань, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, обґрунтування ухилення боржника від повного виконання зобов`язання.

Суд також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей, про отримання боржником особисто викликів державного виконавця з вимогою з`явитися до РВ ДВС для вирішення питання щодо сплати боргу.

Таким чином, судом не встановлено фактів та не надано беззаперечних доказів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню, отже законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за свідоме ухилення від їх виконання.

При цьому слід розрізняти поняття «ухилення» та «неможливість» виконати певні грошові зобов`язання у зв`язку з об`єктивними причинами, в тому числі через відсутність у боржника доходу та майна.

Згідно з ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Разом з тим, державним виконавцем, в межах наданих йому законом повноважень, не було перевірено інформацію про фактичне та зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника, не було здійснено виходу за місцем проживання боржника, вказаним у виконавчому листі, докази особистого отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів до РВДВС відсутні.

Крім того, матеріали подання не містять відомостей про наявність або відсутність у власності боржника рухомого та/або нерухомого майна, наявність офіційного заробітку (доходу), наявність рахунків, тощо.

Слід також зауважити, що звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути крайнім заходом, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

З урахуванням вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання виконавчого документа, за відсутністю доказів, які б свідчили, що боржник ухиляється від виконання рішення, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209-210, 441 ЦПК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.1, 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України», суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Овруцький районний суд Житомирської області.

Суддя В. І. Вачко