Справа № 456/3963/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1912/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

адвоката ОСОБА_2 представника ПАТ «Львівгаз»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» про захист прав споживачів, у якому просив суд зобовязати згаданого відповідача «встановити споживачу ОСОБА_3 газовий лічильник на умовах, що в квартирі встановлені газова колонка, плита і стаціонарна опалювальна піч».

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач повідомив ПАТ «Львівгаз» філію Стрийського УЕГГ, що у квартирі встановлені газова колонка, плита і стаціонарна опалювальна піч, а також надав згоду на встановлення газового лічильника у зручний для ПАТ «Львівгаз» час за умови, що його буде про це повідомлено письмово. Проте, до даного часу газовий лічильник не встановлений і про час його встановлення не його повідомлено (а.с. 1).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено (а.с. 82).

Дане рішення оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу 22.09.2017 року.

Апелянт, посилаючись на те, що в оскаржуваному рішенні зазначено, що «представник ПАТ «Львівгаз» позов заперечив», стверджує, що «до даного часу суд не повідомив позивача про наявність заперечень проти позову».

Також посилається на те, що ним було подано апеляційну скаргу на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 вересня 2017 року, та стверджує, що «до даного часу суд не повідомив, що апеляційна скарга на ухвалу 04.09.2017 надіслана на розгляд апеляційного суду».

Стверджує, що заявою від 14.09.2017 року просив видати йому копію рішення, однак «на даний час в апараті суду не змогли повідомити, чи виготовлена вказана копія рішення, що ускладнює її одержання».

З урахуванням вище наведеного, апелянт, посилаючись на положення частини 7 статті 297 ЦПК України (2004 року), просить «повернути справу до суду першої інстанції, про що постановити ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути вище вказані недоліки» (а.с. 89).

Апелянт ОСОБА_3, будучи своєчасно (18.01.2019 року) належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 152-156), в судове засідання не зявився і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до частини 2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 7 статті 297 ЦПК України (в редакції 2004 року чинній на час подання апелянтом апеляційної скарги, яка є предметом апеляційного розгляду) встановлено, що при надходженні неналежно оформленої справи, з нерозглянутими зауваженнями на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами або з нерозглянутими письмовими зауваженнями щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, або без вирішення питання про ухвавлення додаткового рішення суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Як вбачається з вище наведеного, саме суддя-доповідач (а не учасник справи) вирішує, чи є обставини, які унеможливлюють апеляційний розгляд справи та потребують вирішення шляхом повернення справи до суду першої інстанції.

Крім цього, апеляційна скарга не містить посилання на наявність факторів, які зазначені у вище згаданій частині 7 статті 297 ЦПК України, а саме: про наявність нерозглянутих зауважень на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами чи про наявність нерозглянутих письмових зауважень щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання (такі зауваження просто відсутні у матеріалах справи і зі змісту апеляційної скарги не вбачається, що такі зауваження апелянт взагалі подавав), або посилання на необхідність ухвавлення додаткового рішення.

Частиною 1 статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право (зокрема) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії; подавати докази, брати участь у судових засіданнях та у дослідженні доказів тощо.

В той же час, 06.07.2017 року позивач ОСОБА_3 подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 50).

Заперечення відповідача на позовну заяву ОСОБА_3 судом були зареєстрованими 05 вересня 2017 року в день, коли судом і було ухвалено оскаржуване рішення (а.с. 73-74).

ЦПК України зобовязує суд надіслати особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, лише копії повного судового рішення, а з іншими матеріалами, які наявні у матеріалах, така особа вправі ознайомлюватися самостійно, як і робити з них витяги та копії.

Як стверджуться власноручно написаною ОСОБА_3 розпискою, 13.09.2017 року (вже після ухвалення судом 05.09.2017 року оскаржуваного рішення) ОСОБА_3 особисто ознайовився з матеріалами справи (а.с. 86), а повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення стверджується, що в цей же день, 13.09.2017 року, ОСОБА_3 отримав копію повного рішення суду від 05.09.2017 року (а.с. 88).

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що «до даного часу суд не повідомив позивача про наявність заперечень проти позову», а також стосовно того, що він ніби-то не отримав копії рішення суду, до уваги прийматися не можуть.

Що ж до доводів апеляційної скарги стосовно того, що апелянтом також було подано апеляційну скаргу на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 вересня 2017 року (якою ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні його заяви про забезпечення даного позову шляхом заборони „ПАТ „Львівгаз проведення монтажних робіт по встановленню газового лічильника споживачу ОСОБА_3 до ухвалення рішення у справі за його ж позовом до ПАТ «Львівгаз» про зобовязання відповідача «встановити споживачу ОСОБА_3 газовий лічильник»), то оскарження позивачем згаданої ухвали (про відмову у забезпеченні позову) у апеляційному порядку в жодній мірі не впливає на законність чи незаконність оскаржуваного ним рішення по справі від 05 вересня 2017 року, а тому доводи апеляційної скарги і в цій частині до уваги прийматися не можуть.

Частиною 2 ст. 356 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість (зокрема) рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

В той же час, апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 вересня 2017 року не містить доводів стосовно того, в чому саме полягає незаконність і (або) необгрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини судом встановлені неповно чи неправильно внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки); у ній не наведено нові обставини, що підлягають встановленню в ході апеляційного розгляду справи, та докази, які підлягають дослідженню чи оцінці тощо.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 вересня 2017 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 05 березня 2019 року.

Головуючий Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_4