Справа № 635/6917/15-ц
Провадження по справі № 2/635/1742/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Ус Ю.В.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 товариства Комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказана цивільна справа.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором б/н від 18 серпня 2008 року у сумі 17118 (сімнадцять тисяч сто вісімнадцять) гривень 63 (шістдесят три) копійки, а також судовий збір у сумі 243, 60 гривні.

04 березня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 товариства Комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову по цивільній справі, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0955 га кадастровий номер :00:006:0050, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Бабаї, вул. Сковороди, 18 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно майна, продавати його реєстраціє та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилався на те, що відповідач протягом тривалого часу не виконує свої зобовязання за кредитним договором, не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 17118,63 гривні. У банку відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть припинені недобросовісні дії щодо виконання обовязків перед банком. За думкою представника, найчастіше за порушенням зобовязань перед банком відбувається вчинення відповідачем всіх можливих заходів щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачу майна і коштів шляхом передачі третім особам права власності на майно і кошти або його переховування від банку й державної виконавчої служби, а також проведенні інших операцій з майном та коштами щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок. З огляду на викладене вважає, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії, що є двома окремими видами забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову.

В обґрунтування своїх вимог за заявою про забезпечення позову, представником АТ КБ ПриватБанк надана довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєктів №120819807 від 17 квітня 2018 року, відповідно до якої відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належать: земельна ділянка площею 0,0955 га кадастровий номер :00:006:0050, розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Бабаї, вул. Сковороди, 18 та житловий будинок загальною площею 73,90 кв.м. житловою площею 52,40 кв.м., розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Бабаї, вул. Сковроди, 18.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову, про забезпечення якого просить позивач, складає 17118,63 гривні, що не є значною. Представник позивача ж просить забезпечити позов шляхом накладення арешту і на житловий будинок, і на земельну ділянку, що є вочевидь неспівмірним із заявленими позивачем вимогами. Матеріали справи також не містять жодних доказів на підтвердження вартості зазначеного в заяві майна, що могло б спростувати зазначені висновки суду. Позивач у своїй заяві про забезпечення позову просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку і на житловий будинок, однак такий спосіб забезпечення позову не враховує інтереси третіх осіб, які мають право користуватися житловою площею у житловому будинку за вищевказаною адресою. Підстави, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем в його заяві взагалі не зазначені, доводи представника позивача ґрунтуються лише на його припущеннях. Крім того, вищевказана довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно датована 17 квітня 2018 року, а тому суд позбавлений можливості зясувати чи є відомості щодо права власності, зазначені в цій довідці, актуальними на день розгляду заяви про забезпечення позову. Також суд звертає увагу на те, що позивач у своїх вимогах просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, разом з тим, в тексті самої заяви позивач просить заборонити відчуження такого майна, що є іншим видом забезпечення позову в розумінні ст. 150 ЦПК України.

Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 247 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 товариства Комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області протягом пятнадцяти днів з дня складання судового рішення. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя Т.В.Бобко