справа №619/3960/19
провадження №2-о/619/125/19
УХВАЛА

07 жовтня 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

заявник: ОСОБА_1 , яка діє від власного імені та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

заінтересована особа: Міністерство соціальної політики;

заінтересована особа: Російська Федерація.

Розглянув заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.

Суть питання, що вирішується ухвалою.

04 ІНФОРМАЦІЯ_1 2019 року ОСОБА_1 , яка діє від власного імені та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою, в якій просить встановити юридичний факт, що вимушене переселення ОСОБА_1 разом зі своїми малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вересі 2017 року з окупованої території Донецької області України відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Суд дійшов висновку про надіслання справи до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з таких підстав.

Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Як вбачається з поданої заяви та доданих до неї копій документів, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України від 12.08.2014 № 1632-VIII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (далі Закон № 1632-VIII) у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції таким судам, та забезпечити розгляд цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, адміністративних справ, господарських справ і кримінальних проваджень місцевими та апеляційними судами, що визначаються Головою Верховного Суду.

Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону № 1632-VIII Державна судова адміністрація України (далі ДСА України) складає перелік місцевих та апеляційних судів, які знаходяться в районі проведення антитерористичної операції (далі АТО) і в яких неможливо здійснювати правосуддя, та направляє відповідні подання до голів вищих спеціалізованих судів для прийняття рішень, передбачених частинами першою і другою статті 1 Закону № 1632-VIII.

На підставі зазначених вище подань ДСА України Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ) видав відповідні розпорядження про визначення територіальної підсудності справ, а саме:

- Розпорядження від 02.09.2014 № 27/0/38-14 "Про визначення територіальної підсудності справ";

- Розпорядження від 12.09.2014 № 29/0/38-14 "Про визначення територіальної підсудності справ";

- Розпорядження від 14.11.2014 № 45/0/38-14 "Про відновлення роботи судів";

- Розпорядження від 26.11.2014 № 53/0/38-14 "Про відновлення роботи суду";

- Розпорядження від 08.12.2014 № 56/0/38-14 "Про визначення територіальної підсудності справ";

- Розпорядження від 16.02.2015 № 11/0/38-15 "Про відновлення роботи Апеляційного суду Луганської області";

- Розпорядження від 27.03.2015 № 19/0/38-15 "Про визначення територіальної підсудності справ";

- Розпорядження від 06.04.2015 № 22/0/38-15 "Про зміну територіальної підсудності справ";

- Розпорядження від 21.05.2015 № 33/0/38-15 "Про відновлення роботи Апеляційного суду Донецької області";

- Розпорядження від 10.11.2015 № 53/0/38-15 "Про розгляд Апеляційним судом Луганської області клопотань про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій";

- Розпорядження від 25.01.2016 № 5/0/38-16 "Про відновлення роботи Мар`їнського районного суду Донецької області";

- Розпорядження від 25.01.2016 № 6/0/38-16 "Про зміну територіальної підсудності справ";

- Розпорядження від 31.03.2016 № 18/0/38-16 "Про зміну територіальної підсудності справ".

Відповідно до пункту 17 § 3 «Перехідні положення» розділу IV Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон 2147-VIII) до визначення територіальної підсудності в районі проведення АТО у порядку, встановленому Законом № 1632-VIII , із змінами, внесеними Законом № 2147-VIII, застосовуються правила визначення територіальної підсудності в районі проведення АТО за правилами, що діяли до набрання чинності Законом № 2147-VIII, тобто до 15 грудня 2017 року.

Верховний Суд на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (https://supreme.court.gov.ua/supreme/gromadyanam/terutor_pidsudnist/) вказав, що до видання Верховним Судом нових розпоряджень про визначення територіальної підсудності справ застосовуються положення зазначених вище розпоряджень ВССУ.

Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02.09.2014 року, визначена територіальна підсудність цивільних справ, справ про адміністративне правопорушення, підсудних місцевим загальним судам, розташованих у районі проведення антитерористичної операції, адміністративних справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним, апеляційним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції. Зокрема територіальну підсудність Торезького міського суду Донецької області було змінено та визначено Бердянському міськрайонному суду Запорізької області. Територіальна підсудність судових справ судів, розташованих у районі проведення антитерористичної операції, яка була змінена та визначена відповідними розпорядженнями голів вищих спеціалізованих судів згідно з вимогами частини першої статті 1 Закону № 1632-VII, не потребує перезатвердження Головою Верховного Суду.

Отже, заява ОСОБА_1 підсудна Бердянському міськрайонному суду Запорізької області.

Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_1 про її фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № від 28.09.2017 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, з таких підстав.

Загальними правилами, які встановлені §3. Територіальна юрисдикція (підсудність) ЦПК України, підставою для визначення підсудності є зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або перебування фізичної особи.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11 грудня 2003 року (далі Закон № 1382-IV) встановлено, що реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Документами, до яких вносяться відомості про місце проживання, є: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11 грудня 2003 року громадянин України зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Отже, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є документом, який підтверджує реєстрацію місця проживання.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись ст.ст. 31 ч. 1 п. 1, 258-260, 351, 352, 353 ч. 1 п. 9, пунктами 8, 15.5 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд

постановив:

Справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє від власного імені та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення,передати на розгляд Бердянському міськрайонному суду Запорізької області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2019 року.

Суддя Є. А. Болибок