У Х В А Л А

05 березня 2019 року

м. Київ

провадження № 22-ц/796/3851/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

перевіривши відповідність апеляційної скарги ОСОБА_2

на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва

в складі судді Писанця В.А.

від 16 листопада 2017 року вимогам ст. 356, 357 ЦПК України,

у справі №757/28091/16-ц Печерського районного суду м. Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

до ОСОБА_3, ОСОБА_2

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017року задоволено позов та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 4 395 566,97 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від05 вересня 2018 року залишено без задоволення заяву відповідачів про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути особі, яка її подала з наступних підстав.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали. Згідно ухвали суду апелянту необхідно було за подання апеляційної скарги надати докази сплати судового збору у розмірі та порядку, визначених Законом України «Про судовий збір» (зі змінами) (далі - Закон), а саме в розмірі 98 900,26 грн.

Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 24.01.2019 отримана апелянтом 21.02.2019.

На виконання вимог ухвали суду від 24.01.2019 ОСОБА_2, діючи через свого представника ОСОБА_4, 04.03.2019 подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Разом з цим, апелянтом не виконано вимоги, вказані в ухвалі суду від 24.01.2019, та не усунуто недоліки у встановлений судом строк.

Звертаючись до суду із заявою про усунення недоліків, ОСОБА_2 не долучив докази сплати судового збору у розмірі, встановленому Законом, зазначивши при цьому в заяві, що він не погоджується з вимогами ухвали щодо сплати судового збору у розмірі 98 900,26 грн, оскільки згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» максимальна ставка за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою складає суму не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 31.05.2016 (дата звернення позивача з позовом), що становить суму 6 890,00 грн.

Також, зазначив, що покладення на нього судового збору у розмірі 98 900,26 грн є неспівмірним з його становищем, порушує принципи ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, обмежуючи право скаржника на справедливий суд.

До заяви про усунення недоліків ОСОБА_2 долучив дублікат квитанції про сплату судового збору у розмірі 10 335,00 грн (150% від суми 6890,00).

Суд не приймає до уваги, наведені апелянтом в заяві про усунення недоліків доводи щодо відсутності правових підстав для сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 98 900,26 грн.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу.

При цьому, судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення суду.

Відповідно до пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні позивача до суду з даним позовом підлягав сплаті судовий збір у розмірі 65 933,50 грн, а отже сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 98 900,26 грн (65 933,50х150%).

Посилання апелянта на те, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» максимальна ставка судового збору, яка підлягає сплаті фізичною особою у 2016 році становила 6890,00 грн, не заслуговують на увагу суду, оскільки згідно даної норми закону обмеження ставки судового збору для фізичних осіб встановлюється лише при поданні позовної заяви. При зверненні до суду з апеляційною скаргою на рішення суду особа (фізична чи юридична) зобов'язана сплатити судовий збір у відповідності до вимог пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону.

Отже, положення ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_2 тлумачить на власний розсуд.

Щодо посилань апелянта на те, що визначення розміру судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 98 900,26 грн, порушує право скаржника на справедливий суд, то прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога суду щодо оформлення апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України, зокрема щодо надання доказів сплати судового збору у розмірі, визначеному законодавством, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 не виконано вимоги ухвали суду від 24.01.2019 та не сплачено судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», а саме у розмірі 98 900,26 грн.

Оскільки апелянтом не усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду від 24.01.2019 та не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, то апеляційна скарга не оформлена у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає повернення позовної заяви (апеляційної скарги).

Таким чином, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу (ч. 7 ст. 357 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя О.Ф. Мазурик