Апеляційне провадження № 22-ц/824/2804/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 754/7776/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Соколової В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5,

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Клочко І.В. в приміщенні суду, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей і свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_6, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між ними розірвано 13.04.2016 року шлюб і з цього часу за рішенням суду на утримання дітей з відповідача стягнуто аліменти на утримання кожної з доньок по 1/5 частині всі видів його заробітку (доходу), починаючи з 07.04.2015 і до досягнення дітьми повноліття.

З 01.09.2016 ОСОБА_6 є студентом Київського університету права Національної академії наук України за напрямом підготовки «Право» освітнього рівня «бакалавр». Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання, визначений у п.4.1 договору про надання освітніх послуг від 11.08.2016 року, становить 69 200 грн., тобто 17 300 грн. за один рік. За перший рік навчання доньки нею було оплачено 17 300 грн. та за проїзд доньки в громадському транспорті до університету 990, 00 грн.

Окрім цього, в вересні 2015 року ОСОБА_6 була проведена операція, у зв'язку з чим на операцію та лікування нею витрачено 1706 грн.

12.10.2018 позивачкою ОСОБА_4 змінені та збільшені позовні вимоги щодо додаткових витрат,які вона обґрунтовувала тим, що згідно довідки ДУ "Інституту травматології та ортопедії НАМН України" від 26.06.17 року доньці ОСОБА_6 поставлено діагноз: Спондилодисплазія. Люмбалгія. Вкорочення правої нижньої кінцівки на 1 см. та рекомендовано компенсацію вкорочення (ортопедичні устілки), ЛФК, масаж,плавання 26.06.2017 нею було сплачено 300 грн. за проведений доньці рентген та придбано ортопедичні устілки вартістю 860 грн.

Окрім цього, згідно довідки Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Деснянського району м. Києва № 811 від 24.12.2015 року ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обліку, часто хворіє застудними захворюваннями, страждає аденоїдними вегетаціями І ст., а тому потребує повноцінного харчування, полівітамінів, санаторно-курортного лікування.

На оздоровлення та відпочинок її доньок нею було витрачено 10 800,00 грн. за проживання на базі відпочинку, а також за проїзд до місця відпочинку 1 410,00 грн.

Також позивачка в своєму позові посилається на те, що донька ОСОБА_7 навчається в спеціалізованій школі з поглибленим вивченням англійської мови, в зв'язку з чим потребує додаткових підручників з англійської та німецької мови, на придбання яких нею було витрачено 320 грн.

Проте, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини згідно ст.185 СК України, а тому з огляду на викладене та з урахуванням того, що окрім дітей на її утриманні перебувають непрацездатні батьки,позивачка остаточно просила суд стягнути з відповідача половину понесених нею витрат на утримання та лікування дітей,а саме, одноразово стягнути з ОСОБА_5 на її користь витрати за один рік навчання ОСОБА_6 8 500 грн. та витрати за її проїзд в громадському транспорті до місця навчання за весь період навчання в сумі 495 грн., витрати за проведення операції 853 грн.,за рентген 150 грн., за устілки ортопедичні 430 грн., за проживання доньок на базі відпочину 5 400 грн., вартість автобусних квитків до бази відпочинку 705 грн. та 160 грн. вартості комплекту підручників з німецької мови.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати понесені на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 15 483,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального та невірне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається, зокрема на те, що судом невірно встановлені обставини, якими позивачка обґрунтовувала свої вимоги про стягнення з нього додаткових витрат на санаторно-курортне лікування дітей, оскільки перебування на вказаній позивачем базі відпочинку «Престиж» не було рекомендацією лікарів і висновок суду, що перебування дітей на базі відпочинку «Престиж» було спрямоване на оздоровлення дітей є припущенням .

Вважає, що витрати за навчання старшої доньки не відноситься до додаткових витрат викликаних особливими обставинами у розумінні ст.185 Сімейного Кодексу, а тому законодавець пов'язує ці витрати як додаткові та відносить їх до категорії аліментів, які він сплачує регулярно у визначеному судом розмірі.

Окрім цього, вважає, що суд не надав належної правової оцінки наданим позивачкою ксерокопій чеків, які не підтверджують факт придбання нею ліків, оскільки виписка з медичної карти ОСОБА_6 від 15.10.2015 не вказує про необхідність придбання таких ліків. Стосовно витрат пов'язаних з відпочинком доньок, відповідач зазначає, що база відпочинку "Престиж" не є лікувальним-санаторним закладом, перебування на якій було рекомендовано дітям, що також не можна віднести до додаткових витрат.

Судом порушено вимоги п.4 ч.5 ст.265 ЦПК і в резолютивній частині рішення невірно зазначено його адресу і замість АДРЕСА_1 де він проживає постійно, зазначено - АДРЕСА_2

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги підтримав, з підстав в ній викладених, просив скасувати рішення суду, відмовити в задоволені позову ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_4 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ас.26) та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ас.56).

Відповідно до копії рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13.04.2016, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суд м. Києва від 07.07.2016 та ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21.12.2016, шлюб укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07.04.2015 і до повноліття дитини; стягнуто ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07.04.2015 і до повноліття дитини. Визначено порядок поділу майна подружжя (ас.ас.15-21).

З копії договору про надання освітніх послуг (денна форма) № 33-Пд/16 від 11.08.2016, укладеного між ОСОБА_4 та Київським університетом права Національної академії наук України, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання ОСОБА_6 - чотири роки становить 69 200 грн., тобто 17 300,00 грн. за один рік та не включає плату за проживання у гуртожитку, проходження військової підготовки та інші додаткові платні освітні та інші послуги (ас.8).

Згідно копії довідки Київського університету права Національної академії наук України № 261 від 07.09.2016 року, ОСОБА_6 дійсно є студентом 1 курсу денної форми навчання Київського університету права Національної академії наук України за напрямом підготовки «Право» освітнього рівня бакалавр, початок навчання 01.09.2016, передбачувана дата закінчення навчання 30.06.2020 (ас.11).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 10904 Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2, в період з 21.09.2015 по 05.10.2015 ОСОБА_6 перебувала на лікуванні у вказаному медичному закладі в зв'язку з проведенням апендиктомії (ас.24).

Згідно консультативної довідки ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України від 26.06.2017 року, ОСОБА_6 зверталась за консультацією з приводу спонділодисплазії, люмбалгії, вкорочення правої нижньої кінцівки та отримала направлення на виготовлення індивідуальних ортопедичних устілок (ас.60).

Як вбачається з довідки Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 277 Деснянського району м.Києва від 09.10.2017 року, неповнолітня ОСОБА_7 дійсно навчається у вказаному навчальному закладі з поглибленим вивченням англійської мови у 6-А класі (ас.66).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 частково, суд першої інстанції виходив із рівності прав і обов'язків батьків щодо необхідності утримання дитини, суд стягнув з відповідача половину додаткових витрат, понесених позивачем на утримання їхніх дітей, розмір яких було підтверджено належними і допустимими доказами.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов'язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Встановивши, що ОСОБА_4 у зв'язку із розвитком здібностей дітей та їх хворобою понесла документально підтверджені додаткові витрати у розмірі 30 966,00 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення половини цієї суми з відповідача, оскільки батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що перебування дітей на базі відпочинку не було рекомендацією лікарів, виходячи з наступного.

Тлумачення статті 182 СК дозволяє констатувати, що при визначенні розміру аліментів, враховуються обставини, що мають істотне значення, проте розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аналіз змісту оскаржуваного рішення свідчить, що при стягненні додаткових витрат на дітей та визначенні їх розміру судом враховано істотні обставини, передбачені статтею 182 СК.

З листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Деснянського району м.Києва від 24.12.2015 № 811 вбачається, що, ОСОБА_6 з 2013 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом ідіоматичний правобічний грудний сколіоз 1 ст., спонділодисплазія Spina bifida. Вкорочення правої нижньої кінцівки на 1 см. Дюмбалгії. Також, ОСОБА_6 перебуває на обліку у лікаря-отоларинголога з діагнозом: викривлення носової перетинки. В 2015 році виставлений діагноз: вегето-судинна дистонія. В жовтні 2015 року перенесла апендиктомію. ОСОБА_6 часто хворіє застудними захворюваннями, страждає аденоїдними вегетаціями І ст.

Дитині рекомендовано: обстеження і лікування в Центрі вегетативних дисфункцій; загальнозміцнююче лікування (полівітаміни тощо); медикаментозне лікування курсом 2 рази на рік (нуклео ЦМФ форте, калтіліум); ЛФК, масаж курсом 2 рази на рік; при больовому синдромі знеболюючі, фіксуючий пояс; санаторно-курортне лікування; регулярне спостереження у ортопеда.

Дитина потребує: загальнозміцнюючих заходів: повноцінне харчування, полівітаміни; зокрема, і санаторно-курортне лікування (ас.59).

В медицині під курортами розуміють певну територію, на якій знаходитися природні лікувальні чинники, спеціальні технічні пристосування для їх лікувального використання (наприклад: пляжі, бювети, парки) і є лікувально-профілактичні установи - санаторії.

Санаторій, також лічниця, оздоровниця - лікувально-профілактичний заклад для лікування та оздоровлення з допомогою природних факторів (клімат, мінеральні води, лікувальні грязі, морські купання, сонцелікування тощо) у сполученні з дієтотерапією, фізіотерапією, медикаментозним лікуванням та іншими заходами. Існують санаторії загального типу і спеціалізовані - відповідно до певних груп захворювань.

Бази відпочинку служать для розміщення, харчування, відпочинку, туристсько-екскурсійного, культурно-побутового й фізкультурно-оздоровчого обслуговування туристів та екскурсантів. (Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. - Париж ; Нью-Йорк : Молоде життя ; Львів ; Київ : Глобус, 1955-2003).

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що судом порушено вимоги п.4 ч.5 ст.265 ЦПК і в резолютивній частині рішення невірно зазначено його адресу, то вони відхиляються судом, як безпідставні та такі, що не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги в частині надання неналежної правової оцінки долученим позивачкою ксерокопій чеків, які встановлюють факт придбання нею ліків та прийняття їх судом першої інстанції знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції дослідив надані позивачкою фіскальні чеки щодо купівлі медичних препаратів для лікування ОСОБА_6, медичні призначення лікарів, які вказують на необхідність вжиття заходів стосовно її лікування.

Проте, ці витрати, як вбачається, понесені в вересні-жовтні 2015 року, тобто під час перебування сторін у шлюбі та існування спільного бюджету, з огляду на що, позивачка не надала підтверджень того, що відповідач на час понесених витрат, пов'язаних з операцією доньки ОСОБА_6, не приймав участі в цих витратах.

Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року в частині задоволення позовних вимог по стягненню витрат, понесених на придбання медичних препаратів в сумі 853 грн. підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову ОСОБА_4 в цій частині позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року в частині задоволення позовних вимог по стягненню витрат понесених на придбання медичних препаратів в сумі 853 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні зазначених вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 28 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: