Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3694/18
Провадження №: 2/332/97/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2019 р. Заводський районний суд м. Запоріжжяв складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А.за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Запоріжжя цивільну справу № 332/3694/18, провадження № 2/332/97/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» д оПетрушина ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника позивача.Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.Проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечують(а.с.69,77).
Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву він не подав. Про дату, час і місцесудового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, вустановленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача ОСОБА_2вбачається, що відповідно до наданих відомостей з Державного реєстру виборців за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, у зв»язку з тим, що у Департаменті на дану особі відсутня картка реєстрації особи, підтвердити зазначену інформацію не представляється можливим(а.с.42). На вказану адресу відповідачу ОСОБА_2 було надіслано судову повістку з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідач не повідомив суду іншої адреси. Конверти було повернуто на адресу суду з проставленням у поштовому повідомленні відмітки про невручення за закінченням строку зберігання.Разом з тим, враховуючи надану інформацію Департаментом реєстраційних послуг, відповідач повідомлявся своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання у відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання(перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 12.02.2019року про явку в судове засідання, призначене на 27.02.2019 року.Але, незважаючи на всі передбачені законом заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, відповідач ОСОБА_2 до суду повторно не з»явився по невідомим причинам, відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував.
Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтву про реєстрацію фінансової установисерії ІК №118 від 24.09.2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» зареєстровано як фінансова установа відповідно до Розпорядження національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №3311 від 24.09.2013 року(а.с.38). ТОВ «Служба миттєвого кредитування» включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ(а.с.33).
У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до умов Кредитного договору позичальник ОСОБА_2 від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» отримав кредит у розмірі 400,00грн. строком на 15 днів до 04.10.2014 року зі сплатою 2% за кожен день користування кредитом (730% річних або 732% річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік)(п.2.1, 2.2, 3.1 договору). Відповідно до п.6.2 Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту позичальник зобов*язався сплачувати кредитодавцю неустойку з розрахунку 2(два) відсотки за кожен день прострочення платежу та штраф у розмірі 50% від суми заборгованості за кредитним договором.
Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Закону сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України, становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Судом встановлено, що 20.09.2014 року між сторонами саме в письмовій формі був укладений кредитний договір. Відповідач ОСОБА_2висловив свою згоду на укладання договору саме в такій формі та зазначив, що він був письмово повідомлений про умови кредитування відповідно до ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також підтвердив, що вся інформація відповідно до ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» була надана йому в повному обсязі.
Пунктом 2.2 Кредитного договору встановлено, що позичальник шляхом підписання цього договору підтверджує отримання суми кредиту в повному обсязі(а.с.4).
Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні права та обовязки.
З п.3.3 Кредитного договору вбачається, що позичальнику запропоновано два варіанти повернення кредиту: перший варіант перший платіж 03.10.2014 року у розмірі 287,44грн., другий платіж 04.10.2014 року у розмірі 229,05грн.; другий варіант перший платіж 03.10.2014 року у розмірі 112,00грн., другий платіж 04.10.2014 року у розмірі 108,00грн.. Відповідно до п.6.2 Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту позичальник зобов*язався сплачувати кредитодавцю неустойку з розрахунку 2(два) відсотки за кожен день прострочення платежу та штраф у розмірі 50% від суми заборгованості за кредитним договором.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії банку у розмірі 17,62грн. суд виходить з наступного.
Згідно квитанції 3224-0505-6323-6300 від 19.10.2018 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» сплатило суму судового збору за подачу позову до суду у розмірі 1762,00грн., сума комісії банку складає 17,62грн.(а.с.1).
Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Зі змісту статей 614, 623 ЦК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.
Заявлена до стягнення сума плати за послуги банку17,62грн. не є ані судовими витратами, оскільки не пов?язані із розглядом справи, ані збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором.Отже, позовні вимоги ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в частині стягнення на їх користь 17,62грн., які були сплачені банку в якості комісії при проведені платежу зі сплати судового збору, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню в цій частині.
Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенні у повному обсязі, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «Служба миттєвого кредитування» підлягає стягненню судовий збір сплачений при подачі позову до суду у розмірі 1762,00грн..
Керуючись ст.ст.525,526,549,625,627,629,638,639,1054 ЦК України, ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279,280-282 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Заводського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складене та підписане суддею 28 лютого 2019 року, та датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.
Суддя Андрюшина Л.А.