провадження № 2/243/503/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

За участю

секретаря судового засідання Плаксіної Є.В.

представника позивача Попкової О.В.

представника відповідача Статіви О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Слов`янська, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третіх осіб: Служби у справах дітей Слов`янської райдержадміністрації, Органа опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов`янського району, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон, -

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. У грудні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

Вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.09.1989 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_5 . Відповідач зареєстрований батьком дитини.

18.04.2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Їх донька залишилася проживати з нею та знаходиться на її виховані та утриманні. На теперішній час вона вирішила, що ОСОБА_5 необхідно оздоровити, познайомити з її родичами, які проживають в Самарській області. Її брат неодноразово запрошував її з донькою до них в гості. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку, як особистості.

Вона звернулася до відповідача з проханням дати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон їх доньки, але відповідач не поголився надати такий дозвіл. Вважає, що відповідач шкодить інтересам доньки та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку її особистості, та зловживає своїми батьківськими правами.

У зв`язку з вищевикладеним, просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації в м. Самара з 25.03.2019 року до 10.04.2019 року, а також в період з 01.06.2019 року по 15.07.2019 року.

2. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Попкова О.В., яка діє на підставі ордера від 29.12.2018 року (а.с.2), на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала, посилалася на викладене в уточненій позовній заяві. В судовому засіданні просила суд питання щодо надання дозволу в період з 20.10.2019 року по 10.11.2019 року не розглядати, оскільки час виїзду вже пройде.

3. Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Статіва О.В., яка діє на підставі ордера серії ПТ № 134153 від 29.03.2019 року (а.с.52), у судовому засіданні не визнала уточнені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладене в заперечні на позовну заяву

ОСОБА_3 . Заяви (клопотання) учасників справи.

4. 14.02.2019 року ОСОБА_3 уточнила свої позовні вимоги, а саме просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації в м. Самара з 01.06.2019 року до 30.08.2019 року (а.с.22).

5. 25.04.2019 року позивач надала до суду уточнену позовну заяву про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації в м. Самара з 20.10.2019 року до 10.11.2019 року, а також в період з 20.12.2019 року по 15.01.2020 року (а.с.63).

6. 07.03.2019 року відповідач ОСОБА_4 надав до суду заперечення на позовну заяву (а.с.32-34), з якого вбачається наступне.

З 23.09.1989 року по 18.04.2017 року він з позивачкою перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають трьох доньок: ОСОБА_7 , 1999 року народження, ОСОБА_8 , 2001 року народження, та ОСОБА_5 , 2009 року народження. Дві старші доньки вже повнолітні, менша донька - ОСОБА_5 , 2009 року народження, навчається в четвертому класі.

До розірвання шлюбу позивачку підштовхнуло бажання мешкати в Росії і так як він був не згодний, вона вирішила розлучитися з ним, але навіть після розірвання шлюбу вони мешкають в одному будинку, він, як і раніше утримує родину, оплачує навчання старших доньок.

В листопаді 2018 року позивачка стала учасником державної програми з переселення до Російської Федерації, про що отримала свідоцтво. ОСОБА_3 почала наполягати на тому, що вона має поїхати разом з їх спільною донькою до РФ, однак, а ні він, а ні донька, з цим не погоджувались. Підставою позову стало не бажання оздоровити дитину, бо м. Самара не є курортним містом, а бажання виїхати на постійне місце проживання до Росії і забрати з собою їх доньку.

Позивачка спочатку просить суд надати багаторазовий дозвіл на виїзд дитини, потім змінює позовні вимоги і просить надати дозвіл на виїзд дитини на три місяці, не надаючи суду доказів, що: дитина потребує оздоровлення саме в м. Самара Російської Федерації; родичі позивачки запрошують її разом з дитиною в гості; родичі позивачки можуть забезпечити належні умови для проживання дитини; позивачка має матеріальну можливість утримувати доньку за межами України; позивачка має кошти на придбання квитків.

У зв`язку з вищевикладеним, просить суд відмовити ОСОБА_3 у наданні дозволу на виїзд їх спільної доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України без супроводу батька.

7. Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника - адвоката Попкової О.В. (а.с.7).

8. Представник третьої особи Служби у справах дітей Слов`янської райдержадміністрації в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей, та просив суд прийняти рішення в межах діючого законодавства України (а.с.109).

9. Представник третьої особи Органа опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов`янського району в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

10. Ухвалою суду від 11.01.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду (а.с.13).

11. Ухвалою суду від 10.05.2019 року, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов`янського району, та ухвалено витребувати з Служби у справах дітей Слов`янської райдержадміністрації висновок стосовно доцільності надання дозволу ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд з нею неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації, а саме в м. Самара, з 20.10.2019 року по 10.11.2019 року, та з 20.12.2019 року по 15.01.2020 року (а.с.69).

12. Ухвалою суду від 02.07.2019 року, по справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с.98).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

13. Як вбачається з наданої копії свідоцтва про народження дитини, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.4).

14. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2017 року, шлюб між відповідачем ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_3 було розірвано (а.с.5).

15. Відповідно до довідки від 13.12.2018 року, виданої Черкаським селищним головою - Падалка С.В. , ОСОБА_3 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та має склад сім`ї: донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

16. Згідно акту від 01.02.2019 року, складеного депутатом Черкаської селищної ради Антоновим О.А., та свідків - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про те, що ОСОБА_4 з 19.09.2004 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі своєю сім`єю по теперішній час (а.с.31).

17. Відповідно до довідки від 12.02.2019 року, виданої директором Черкаської ЗОШ І-ІІ ступенів - Горбатко Н.В., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ученицею 4 класу Черкаської ЗОШ І-ІІ ступенів (а.с.35).

18. Відповідно до листа за № 296/01-23 від 01.07.2019 року Служби у справах дітей Слов`янської райдержадміністрації (а.с.93), малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має статусу дитини-сироти, або дитини позбавленої батьківського піклування, натомість має законних представників - батьків, тому Служба у справах дітей Слов`янської райдержадміністрації не може надати висновок стосовно доцільності надання дозволу ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд з нею дитини до Російської Федерації (м. Самара).

V. Оцінка Суду.

19. Відповідно до вимог ст. 141 СК України та ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

20. У відповідності з абзацами 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

21. В силу п. 17 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. У разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених пунктом 4 цих Правил, - паспорт.

22. Згідно п. 18 зазначених Правил, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

23. В силу ст. 313 ЦК України та п. 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у випадках, визначених цими Правилами, або у разі пред`явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

24. Відповідно до пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків - у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

25. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.4).

26. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2017 року, шлюб між відповідачем ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_3 було розірвано (а.с.5).

27. Суд не погоджується з доводами позивачки про наданні дозволу на тимчасовий виїзд за кордон, оскільки нею не доведено дійсного наміру на тимчасовий виїзд дитини за кордон, не надано жодного доказу, які б підтверджували необхідність виїзду: чи дійсно дитина потребує оздоровлення; чи в країні, куди буде вивезена дитина їй гарантовано дадуть оздоровчі послуги; не надано туристичних путівок.

28. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що виїзд дитини за кордон має тимчасовий характер та здійснюється в інтересах дитини: зокрема, не надано достовірних відомостей про конкретне місце проживання дитини за кордоном впродовж запланованого виїзду, про можливість забезпечення матеріальних та побутових потреб дитини в цей період, а також підтвердження забезпечення дитини проїзними квитками для повернення на Україну.

29. Як зазначено у позовній заяві, однією з причин виїзду є спілкування з родичами, однак в позові не зазначено, а ні родинних зв`язків, а ні прізвищ, адреси особи, до якої такий виїзд планується. Також, не надано на підтвердження родинних відносин будь-яких документів.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача також не надала суду таких доказів та пояснень, зазначивши, що відповідна інформація у неї відсутня.

30. Разом з тим, суд погоджується з доводами представника відповідача про можливі дійсні наміри позивача.

Так, згідно повідомлення № 774 від 16.11.2018 року (а.с.27), Генеральним консульством Російської Федерації в Харкові прийнято рішення про видачу ОСОБА_3 свідоцтва учасника Державної програми, з урахуванням рішення Агентства розвитку людського потенціалу та трудових ресурсів Ульяновської області РФ, та видана пам`ятка учаснику Державної програми та членам його родини, які в`їздять до Російської Федерації на постійне місце проживання (а.с.26).

Крім того, позивачці ОСОБА_3 16.11.2018 року видано свідоцтво НОМЕР_2 учасника Державної програми по сприянню у добровільному переселенні до Російської Федерації співвітчизникам, які проживають за кордоном, із зазначенням дати закінчення строку дії - 16.11.2021 рік (а.с.29).

31. Аналізуючи вищевказані докази, суд має обґрунтовані висновки про те, що позивач ОСОБА_3 має намір виїхати з дитиною ОСОБА_5 , 2009 року народження, на постійне місце мешкання до Російської Федерації.

32. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

33. При цьому, згідно ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми, яка була ратифікована Верховною Радою України 20 вересня 2006 року та набула чинності для України 1 квітня 2007 року дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

34. Статтею 7 Конвенції передбачено, що під час вирішення спорів стосовно контакту судові органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення поінформованості кожного з батьків про важливість для їхньої дитини та їх обох установлення та підтримання регулярного контакту з їхньою дитиною; заохочення батьків та інших осіб, які мають сімейні зв`язки з дитиною, до досягнення мирових угод стосовно контакту, зокрема шляхом використання сімейного посередництва та інших процедур для вирішення спорів; забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб.

35. Згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

36. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

37. Відповідно до частин 1та 2 ст. 155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

38. Позивач не довела суду, що її прагнення виїхати за межі України обґрунтовані саме інтересами дитини, при цьому, відсутні гарантії того, що у випадку транскордонного переміщення дитини вона повернеться до України та той із батьків, який проживає окремо, зможе встановлювати контакт з дитиною на регулярній основі.

39. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_3 не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 141,150,155 Сімейного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третіх осіб: Служби у справах дітей Слов`янської райдержадміністрації, Органа опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов`янського району, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон - відмовити, у зв`язку з відсутністю підстав.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її складання, або відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише

вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.10.2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко