ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/6897/17

провадження № 22-ц/4809/69/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Черненка В.В.,

при секретарі Антошиній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Варакіної Н.Б. від 01 серпня 2018 року у справі за його позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 про скасування рішення суду, стягнення комунальної заборгованості, стягнення коштів за проведення ремонтних робіт та повернення речей, -

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з 16 травня 1997 року по 28.06.2008 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.

Під час перебування у шлюбі, йому як інваліду ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС були виділені державні кошти для придбання житла, із розрахунку 13,65 кв.м. на одну особу.

21 вересня 1998 року він придбав за 10 000 грн. у ОСОБА_4 двокімнатну квартиру № 89, що розташована по вул. Андріївська, 12, корпус 1 в м. Кіровограді, загальною площею 47,4 кв.м., в тому числі житлової 25,8 кв.м. Залишок коштів від придбання даної квартири, ним був витрачений на проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1, в якій він проживав разом із сімєю.

Однак, рішенням Кіровського районного суду від 21 березня 2016 року зобовязано його не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_2 Ѕ частиною квартири № 89 по вул. Андріївська, 12, корпус 1 в м. Кіровограді та передати їй ключі від вхідних дверей. Вважає дане рішення суду незаконним, оскільки при його ухваленні судом не враховано те, що спірна квартира не є обєктом спільної сумісної власності, оскільки придбана за державні кошти та є його приватною власністю.

Крім того, вказує, що він має пільги в розмірі 100% на оплату комунальних послуг, проте на даний час у спірній квартирі існує велика заборгованість за комунальні послуги, оскільки відповідач та її син у квартирі не проживають та відмовляються здійснювати оплату за вказані послуги, внаслідок чого комунальні служби подали позови до суду та провели повне відключення своїх послуг, у звязку чим він вимушений жити на чужій дачі.

Також зазначає, що попередні суди безпідставно відмовляли йому в задоволені його зустрічних позовів щодо поділу майна, а саме: чотирьох телевізорів, чотирьох килимів, пральної машини, швейної машини, мякого куточка, дверей броньованих, холодильника «Норд», мікрохвильової пічі, пилососа, настінного газового котла, душової кабінки, а також у стягненні коштів, які були витрачені ним на здійснення ремонту в квартирі АДРЕСА_1. Крім того, не погоджується з рішенням суду щодо розподілу гаражу, який розташований на території громадської організації автолюбителів «Дружба», оскільки на його думку він не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2016 року ухваленого у справі № 404/4335/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та заборону вчинення дій; зобовязати відповідача погасити заборгованість за комунальні послуги по місцю її реєстрації з дня їх виникнення; стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти в розмірі 60 000 грн. за проведений ремонт в квартирі АДРЕСА_2 та повернути йому речі та одяг; скасувати рішення про поділ гаражу та визнати недійсним реєстраційне свідоцтво на право власності за ОСОБА_2 на Ѕ частину спірної квартири.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, а також на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 серпня 2013 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майну, стягнення грошової компенсації та визнання права власності на квартиру. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири № 89 у будинку № 12 корпус 1 по вул. Андріївська в м. Кіровограді, що належала ОСОБА_2, в порядку виділу частки із майна, що перебувало у спільній частковій власності. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості Ѕ частини квартири в сумі 77 620 грн. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину гаража № 120, який знаходить на території кооперативу автолюбителів «Дружба» по вул. Академіка Корольова в м. Кіровограді, що належала ОСОБА_2, в порядку виділу частки із майна, що перебувало у спільній частковій власності. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості Ѕ частини гаража № 120, розташованого на території кооперативу автолюбителів «Дружба» по вул. Академіка Корольова в м. Кіровограді в сумі 12 504 грн. Розподілено судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 лютого 2014 року вказане рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. В порядку виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за Ѕ частку гаража № 120 в кооперативі автолюбителів «Дружба» за адресою вул. Академіка Корольова в м. Кіровограді, що становить 12 504 грн., припинено право власності ОСОБА_2 на Ѕ частку вказаного гаража та визнано за ОСОБА_1 право власності на весь гараж. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за Ѕ частку квартири № 89 у будинку 12 корпус по вул. Андріївська в м. Кіровограді відмовлено.

Дане рішення апеляційного суду залишено без мін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року.

Рішенням Кіровського районного суду від 21 березня 2016 року задоволено частково позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та заборону вчинення дій. Зобовязано ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_2 Ѕ частиною квартири АДРЕСА_3 корпус 1 в м. Кіровограді, шляхом ОСОБА_2 вселення та передати їй ключі від вхідних дверей вказаної квартири. В решті позовних вимог відмовлено.

Із змісту позовних вимог видно, що позивач фактично не згоден із здійсненим судом поділом майна, визнавши його обєктом спільної сумісної власності подружжя, а саме квартири № 89 у будинку № 12 корпус 1 по вул. Андріївська в м. Кіровограді та гаража № 120, який знаходить на території кооперативу автолюбителів «Дружба» по вул. Академіка Корольова в м. Кіровограді.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина 1 стаття 18 ЦПК України).

Разом з тим, слід зазначити, що позовна вимога про скасування рішення Кіровського районного суду від 21 березня 2016 року є безпідставною, оскільки в разі незгоди з ухваленим судовим рішенням, позивач має можливість оскаржити дане рішення в порядку встановленому процесуальним законом.

Що стосується вимог позивача про зобовязання ОСОБА_2 погасити заборгованість по комунальним послугам, стягнення з неї на його користь коштів в розмірі 60 000 грн. витрачених на проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1, а також зобовязати повернути йому речі та одяг, колегія суддів вважає їх не доведеними, оскільки позивачем не надано жодного доказу, який підтверджував би факт проведення ремонт робіт та розмір витрат понесених ним, у звязку з його проведенням, а також доказів наявності заборгованості за комунальні послуги. Разом з цим, позивач не зазначив в позовній заяві, які речі та одяг йому повинен повернути відповідач.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень частини третьої статті 12 та частин першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, а лише зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновкам суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.03.2019 року.

Головуючий:

Судді: