ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/298/19 Номер провадження 22-ц/814/732/19Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_2

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 січня 2019 року про передачу справи на розгляд іншого суду, постановлену суддею Кузіною Ж.В., повний текст ухвали складено - дати не вказано

та на ухвалу Киїського районного суду м. Полтави від 18 січня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановлену суддею Кузіною Ж.В., повний текст ухвали складено - дати не вказано

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_6, в якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 08.05.2018 р., зареєстрований в реєстрі за № 3570, про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № GP-6036263 від 12.02.2014 р. грошових коштів у сумі 26 577,53 грн., стягнути з ПАТ «Перший Український міжнародний банк» на її користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп., стягнути з ПАТ «Перший Український міжнародний банк» на її користь судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 384 грн. 20 коп.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтава від 18 січня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом таким, що не підлягає виконанню, - передано на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвала суду мотивована тим, що справа не підсудна Київському районному суд м. Полтава, оскільки позов пред'явлено до юридичної особи ПАТ «Перший Український ОСОБА_4», який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім цього, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.12.2018 р. місцем виконання виконавчого напису є місцезнаходження приватного виконавця, а саме м. Київ, вул. Ю. Поправки, 6 офіс 15, що територіально не відноситься до юрисдикції Київського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтава від 18 січня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого 08 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором грошових коштів у розмірі 26 577, 53 грн. - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не надано суду підтвердження існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та не обгрунтовано, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвали суду скасувати, справу передати до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що не підлягає виконанню в м. Києві виконавчий напис, відповідно до якого здійснюється стягнення приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_6 по виконавчому провадженню ВК № 57959032, відкритому з примусового виконання виконавчого напису № 3570, виданого 08.05.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором в розмірі 26 577,53 грн., оскільки вона, як боржник, проживає, працює і все її майно знаходиться у м. Полтаві, тому виконавчий документ повинен подаватися до Полтавської виконавчої служби. У відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» вона має право скористатися правом звернення до суду з позовом за місцем свого проживання. Згідно п.12 ст. 28 ЦПК України вона має право на альтернативну підсудність справи, тому вважає, що позов пред»явлено нею правильно за правилами альтернативної підсудності за місцем виконання напису, тобто за місцем її роботи, яке розташоване на території юрисдикції Київського районного суду м. Полтави, що є правом позивача, а висновок суду першої інстанції про передачу справи до іншого суду є помилковим. На виконання даного напису державним виконавцем вже проводяться виконавчі дії, згідно яких даний борг буде стягуватися шляхом відрахувань з заробітної плати та інших доходів. Щодо ухвали про відмову у забезпеченні позову, то ОСОБА_3 зазначає, що як доказ про стягнення у примусовому порядку з неї коштів, вона надала постанову про відкриття виконавчого провадження, тобто стягувач вже розпочав дії, які ускладнять виконання можливого рішення на її користь, заявлений нею спосіб забезпечення позову є співмірним позовним вимогам та відповідає вимогам ЦПК.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин вбачається, що ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_6, в якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 08.05.2018 р., зареєстрований в реєстрі за № 3570, про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № GP-6036263 від 12.02.2014 р. грошових коштів у сумі 26 577,53 грн., стягнути з ПАТ «Перший Український міжнародний банк» на її користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп., стягнути з ПАТ «Перший Український міжнародний банк» на її користь судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 384 грн. 20 коп.

Постановляючи ухвалу про передачу цивільної справи на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.12.2018 р. місцем його виконання є місцезнаходження приватного виконавця, а саме м. Київ, вул. Ю. Поправки, 6 офіс 15, що територіально не відноситься до юрисдикції Київського районного суду м. Полтави, тому прийшов до висновку про необхідність передати справу за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом таким, що не підлягає виконанню.

За загальним правилом згідно ч.2 ст. 27 ЦПУ України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За правилами альтернативної підсудності згідно ч.12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред'являтися також за місцем його виконання.

Як вбачається з поданого ОСОБА_3 позову та доданих до нього документів, позов пред'явлений до юридичної особи - ПАТ «Перший Український ОСОБА_4».

З матеріалів справи вбачається, що юридична особа - ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, що територіально знаходиться поза межами Київського району м. Полтави.

З копії постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_6 від 29 грудня 2018 року, вбачається, що виконавче провадження №57959032 з примусового виконання виконавчого напису, який є предметом спору, відкрите та виконується в м. Києві, отже не перебуває на виконанні на території, яка підпадає під юрисдикцію Київського районного суду м. Полтава (а.с. 15).

29.12.2018 р. на адресу ОСОБА_3 та ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» приватний виконавець ОСОБА_6 направила для виконання та для відома постанову від 29.12.2018 р. про відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого напису №3570 від 08.05.2018 р. (а.с. 14).

Матеріали справи не містять відомостей про те, що постанова приватного виконавця оскаржена боржником ОСОБА_3, що вона скасована, отже є чинною.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що справа не підсудна Київському районному суду м. Полтави і у відповідності до вимог чинного законодавства передав її на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва за правилами територіальної юрисдикції.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено існування реальної загрози не виконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, позивачем не обгрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвала суду мотивована необґрунтованістю доводів заяви про забезпечення позову та відсутністю підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У заяві про забезпечення позову від 17.01.2019 р. ОСОБА_3 просила суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 08.05.2018 р., який нею оспорений (а.с. 20-12).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 150 ЦПК України до видів забезпечення віднесено забезпечення позову шляхом встановлення обов'язку вчинити певні дії, але в будь-якому випадку заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Так, прохаючи задовольнити заяву про забезпечення позову, заявник просив забезпечити позов шляхом зупинення виконавчого провадження № 57959032.

Враховуючи заявлені позивачем вимоги та їх правове обґрунтування, обраний позивачем спосіб забезпечення фактично є втручанням в діяльність приватного виконавця щодо виконання виконавчого напису вчиненого 08 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором грошових коштів у розмірі 26 577,53 грн.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість ухвали місцевого суду, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 січня 2019 року про передачу справи на розгляд іншого суду та ухвалу Киїського районного суду м. Полтави від 18 січня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 березня 2019 року.

СУДДІ: Дорош А.І. Лобов О.А. Триголов В.М.