РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/8781/19

Провадження № 22-ц/4815/1278/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 липня 2019 року (ухвалене у складі судді Кучиної Н.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 жовтня 2007 року між нею та Відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2013 року.

Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишився проживати з Позивачем.

Відповідач протягом усього часу після розірвання шлюбу самоусунувся від утримання сина.

На даний момент вона не в змозі самостійно оплачувати харчування, побутові потреби та лікувально-профілактичні заходи, необхідні для підтримання здоров`я сина, оскільки у новому шлюбі вона народила ще двох дітей.

Її чоловік перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а вона перебуває на обліку в Рівненському міському центрі зайнятості як безробітна.

Зазначає, що оскільки Відповідач офіційно працевлаштований, то він має можливість виконувати покладений на нього чинним законодавством України та моральними принципами обов`язок батька та здійснювати гідну матеріальну допомогу для утримання та забезпечення належного рівня життя та розвитку їхнього сина.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1100 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 08 травня 2019 року до повноліття дитини.

Рішення суду мотивовано тим, що судом не встановлено, а стороною позивача не надано суду достовірних доказів щодо підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, оскільки розмір його офіційної заробітної плати становить 4270 грн. та на утриманні він має ще одну малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення її без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 14 жовтня 2007 року ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду від 22 січня 2013 року у справі № 1715/22160/12.

Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18 березня 2008 року (а.с. 5).

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2019 році становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Із довідки № 4 від 01 липня 2019 року виданою ФОП ОСОБА_6 вбачається, що розмір офіційної заробітної плати Відповідача становить 4270 гривень.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_2 з 20 жовтня 2016 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 (а.с. 29).

Із долученого до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 24 березня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, враховуючи розмір заробітної плати відповідача та те, що на його утриманні є ще одна малолітня дитина, дійшов правильного висновку про те, що стороною позивача не доведено спроможності відповідача сплачувати аліменти, у визначеному нею розмірі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно, виходячи із засад справедливості, визначив необхідним та достатнім розмір аліментів, що мають бути присуджені з відповідача на користь позивача на утримання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1100 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 08 травня 2019 року і до повноліття дитини.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.