Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2040/18
Провадження № 2/553/166/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.01.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі: - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення грошових коштів при звільненні, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 21 124, 48 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку по день ухвалення рішення суду, компенсацію за невикористану щорічну відпустку та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 28 вересня 2018 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження.

В ході підготовчого провадження відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останні просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

В свою чергу позивачем ОСОБА_2 подано заперечення на відзив, на які 08.11.2018 року відповідачем у справі подано заперечення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги в частині розміру суми компенсації за невикористану відпустку у сумі 4 151,62 грн..

В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги визнав повністю та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» в судовому засіданні позовні вимоги не визнали.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що позов ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК Україхни, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що у період з 27 квітня 2016 року по31 серпня 2018 року позивач знаходився у трудових відносинах з ДП «Полтавський КХП», що підтверджується копією трудової книжки АХ №4400/4.

Підставою для звернення позивача з даним позовом стало те, що з 31.08.2018 року, в звязку з затримкою виплати заробітної плати в період з лютого 2018 року по серпень 2018 року, позивач звільнився з підприємства за власним бажанням, у відповідності до Наказу № 98-К від 31.08.2018 року.

Відповідно до ч. 1ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Судом встановлено, що розмір заборгованості по заробітній платі становить 21 124,48 грн., що підтверджується розрахунковим листом за вересень 2018 року , яка фактично в ході судового розгляду визнавалась стороною відповідача по справі.

Судом встановлено, що позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог вказувалось про те, що в ході досудового врегулювання спору він звертався до адміністрації з питання вирішення питання щодо проведення виплати заборгованості по заробітній платі, але останньому в письмову порядку було відмовлено з обєктивних на те обставин.

Дані обставини не заперечувались в ході судового розгляду справи стороною відповідача. Поряд з цим, представником відповідача вказувалось про те, що провести своєчасно виплату заборгованості по заробітній платі не мали можливості, оскільки Господарським судом Полтавської області 02.05.2018 року накладено арешт на грошові кошти ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів».

Згідно постанови Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області накладено арешт на грошові кошти підприємства, що містяться на рахунках у банках.

Поряд з цим, відпоаідачем не надано належних та допустимих доказів щодо накладення арештів саме на зарплатні рахунки підприємства. Більше того, накладаення аршетів на рахунки відпопілдача не звільняє останнього від обовязку виплати заробітної плати працівникам підприємства, а тому не можуть бути прийняті судом як осбтавини, котрі виключають йоого врну у несвоєчасній виплаті заробітної плати.

Згідно ч.ч. 3,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 нарахування виплат,що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число календарних днів.

Судом встановлено, що у відповідності до розрахункового листа, виданого Державним підприємством «Полтавський комбінат хлібопродуктів», середньомісячна заробітна плата за два календарних місяці становить 4185,26 грн..Таким чином, середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 135,00 грн.. Суд приходить до висновку, що відповідачем не проведено повного розрахунку при звільненні позивача, та приймаючи до уваги той факт, з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 15 робочих днів, з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який складає 2025 грн., що свідчить про обґрунтованість вимог позивача в даній частині.

Відповідно до ч.1 ст. 83 КЗпП України, крім заробітної плати у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

У відповідності до розрахункового листа виданого ОСОБА_2 - ДП «Полтавський КХП» кількість днів невикористаної відпустки позивача становить 36 календарних днів, які підлягають компенсації у сумі 4151,62 грн.. Вказана сума в ході судового розгляду була визнана стороною відповідача по справі.

Поряд з цим, позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди завдану роботодавцем, посилаючись на те, що з дій останнього, які виразились у невиплаті заробітної лати у період роботи позивача, не проведенні з ним розрахунків при звільненні поставили останнього у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування позивача та його членів сімї, оскільки на його повному утриманні перебуває дружина ОСОБА_3 та малолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 15 000 грн..

Статтею 237-1 КЗпП України визначено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на характер завданої шкоди позивачу з вини роботодавця та з урахуванням обставин зазначених позивачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в даній частині та стягненню з відповідача моральної шкоди у розмірі 1 000 грн..

За таких обставин, приймаючи до уваги фактичні обставини справи та визнання позовних вимог та обставин вказаних ОСОБА_2., суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 19, 81, 89, 263-268 ЦПКУкраїни, ст. 83, 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 69, ) на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі - 21 124, 48 грн..

Стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 69, ) на користь ОСОБА_2 середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 2025 грн..

Стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 69, ) на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 36 днів невикористаної відпустки у сумі 4151,62 грн..

Стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 69, ) на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 1000 грн..

Стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 69, ) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_5