Постанова

Іменем України

21 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 202/8062/16-ц

провадження № 61-27862св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 10 лютого 2017 року у складі судді Марченко Н. Ю. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року у складі колегії суддів:

Пономарь З. М., Баранніка О. П., Посунся Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), ОСОБА_4., ОСОБА_5

Заява мотивована тим, що відповідно до договору факторингу, укладеного 20 квітня 2015 року № 18 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», останньому відступлено право вимоги до боржників.

Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просило замінити стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2009 року у справі № 2-2905/2009 про стягнення із ОСОБА_10 та ОСОБА_5 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») заборгованості в розмірі 162 736,37 грн, судового збору в розмірі 1 627,36 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн, а всього 164 482,73 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого

2017 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 15 вересня 2009 року у справі № 2-2905/09 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», заборгованості за кредитним договором у розмірі 162 736,37 грн, судового збору в розмірі 1 627,36 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн, а всього 164 482,73 грн, на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до статті 378 ЦПК України 2004 року допускається заміна сторони на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Ухвала Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року у залишена без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, які відповідають вимогам закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування ухвали не вбачається.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У травні 2017 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня

2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального правата неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до договору факторингу

від 20 квітня 2015 року № 18 його сторони не погоджували передачу права вимоги, яке виникло на підставі судового рішення або виконавчого документа, що видані на виконання судового рішення, тому вимога про заміну суб'єкта, на користь якого виданий виконавчий документ не має правових підстав для задоволення.

У серпні 2017 року від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надійшли заперечення на касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, у яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, оскільки не спростовує висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 15 вересня 2009 року у справі № 2-2905/09 стягнуто солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_5 на користь АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», заборгованість за кредитним договором у розмірі 162 736,37 грн, судовий збір у розмірі 1 627,36 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн, а всього 164 482,73 грн.

05 лютого 2015 року на підставі вказаного рішення ПАТ «УкрСиббанк» згідно із ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня

2014 року видані дублікати виконавчих листів.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03 березня

2015 року ПАТ «УкрСиббанк» поновлено строк для пред'явлення цих виконавчих листів до виконання.

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір факторингу № 18, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право грошової вимоги до боржників ОСОБА_10 та ОСОБА_5

Нормативно-правове обґрунтування

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 378 ЦПК України 2004 року у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини п'ятої статті 15 «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України 2004 року за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, із яким погодився й апеляційний суд, що у зв'язку з відступленням права вимоги до нового кредитора перейшли всі права та обов'язки за зобов'язаннями, тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що відповідно до договору факторингу

від 20 квітня 2015 року № 18 його сторони не погоджували передачу права вимоги, яке виникло на підставі судового рішення або виконавчого документа, що видані на виконання судового рішення, тому вимога про заміну суб'єкта, на користь якого виданий виконавчий документ не має правових підстав для задоволення, є необґрунтованими, оскільки заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Вищевикладене свідчить про те, що оскаржувані ухвали судів відповідають вимогам процесуального закону, а отже відсутні підстави для їх скасування.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик