КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2019 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним і скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_5 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 та Головного управління Держгеокадастру у Київській області, згідно з яким просив: визнати незаконним та скасувати запис щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:017:0124 та кадастровий номер :016017:0125 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до рішення Головного управління Держземагенства у Київській області від 28.05.2019 року.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_5 було подано до суду заяву, в якій він просив забезпечити вищевказаний позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а також накладення заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо цієї земельної ділянки.

При цьому, в обґрунтування заяви про забезпечення позову у запропонований в ній спосіб, посилається на те, що, з огляду на здійснений відповідачем розподіл земельної ділянки, існує реальна загроза продажу останньої на користь третіх осіб, що, як наслідок, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2019 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на належні ОСОБА_3 на праві власності земельні ділянки площею 0,0098 га, кадастровий номер :01:017:0124, та площею 0,002 га, кадастровий номер :01:017:0125, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25, 26).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу про забезпечення позову скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

При цьому, в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує на відсутність у позивача будь-яких обґрунтованих доводів та/або доказів щодо можливих намірів нового власника відчужити належні йому земельні ділянки (а.с. 43-46).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.08.2019 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.57, 58).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.08.2019 року справу призначено до розгляду (а.с. 60).

У судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явились у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які є предметом спору за даним позовом, може призвести до неможливості та утруднення виконання рішення суду.

Висновок суду про наявність належних підстав для вжиття заходів забезпечення позову є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою для звернення позивача з даним позовом слугувало те, що, право власності на належну позивачу земельну ділянку у червні 2019 року було зареєстровано за ОСОБА_3, який, в свою чергу, здійснив її розподіл.

За вказаних обставин, позивач, оскаржуючи державну реєстрацію права власності відповідача на земельну ділянку, звернувся до суду з заявою про забезпечення свого позову, оскільки, на його думку, невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості та/або утруднення виконання рішення суду.

Так, відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно.

Частина 3 вказаної статті закріплює, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам та не порушення прав третіх осіб.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд дотримався указаних вище вимог законодавства та, з огляду на предмет спору, характер пред'явлених вимог та обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

При цьому, слід зауважити, що заходи забезпечення мають тимчасовий характер і не порушують прав апелянта на володіння і користування майном, а лише тимчасово (до розгляду справи по суті, ухвалення відповідного судового рішення та набрання ним законної сили) обмежують можливість розпорядження, забезпечуючи тим самим ефективну можливість виконання судового рішення, у випадку задоволення позову. У випадку ж відмови у задоволенні позову, вжиті судом заходи підлягають скасуванню.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2019 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним і скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку - - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 03 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В.Крижанівська