Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 200/23603/15-ц

провадження № 61-8220св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовами - комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 1» Дніпровської міської ради,

відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовами - ОСОБА_6 ,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

відповідач за зустрічним позовом - виконавчий комітет Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради,

особа, яка подавала апеляційну скаргу - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 , яка підписана представником ОСОБА_5 , на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року у складі судді Макаров М. О.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2002 року КП «Житлово-експлуатаційне підприємство № 1» Дніпровської міської ради звернулося із позовом до ОСОБА_6 про виселення.

У жовтні 2002 року ОСОБА_6 , ОСОБА_3 звернулися із зустрічним позовом до КП «Житлово-експлуатаційне підприємство № 1» Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради про включення житлового приміщення в перелік службових, визнання права користування житловим приміщенням і укладання договору найму житлового приміщення.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2003 року відмовлено у задоволенні позову КЖРЕПП Бабушкінського району м. Дніпропетровська до ОСОБА_6 про виселення. Визнано за ОСОБА_6 і ОСОБА_3 право користування двома кімнатами 10 кв. м і 4,5 кв. м у квартирі АДРЕСА_1 . Зобов`язано КЖРЕПП Бабушкінського району м. Дніпропетровська укласти з ОСОБА_6 договір найму на вказані приміщення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про включення житлового приміщення у перелік службових відмовлено.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2003 року залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2003 року та ухвалою Верховного Суду України від 22 червня 2015 року.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася із заявою про перегляд рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2003 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2016 року у складі судді Женеску Е. В. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2003 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2016 року у складі судді Женеску Е. В., усунуто описку допущену в назві документу від 06 липня 2016 року, а саме зазначено правильно «Ухвала» замість неправильно зазначеного «Рішення».

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася із апеляційною скаргою на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2003 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2003 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_4 не брала участі у розгляді цієї справи і при розгляді справи її права не порушувалися. Тому ОСОБА_4 не наділена правом апеляційного оскарження рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2003 року згідно частини першої статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги).

Аргументи учасників справи

У квітні 2018 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_5 , в якій просить скасувати оскаржену ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. При цьому посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 на праві власності належить 35/100 частин спірної квартири право користування двома кімнатами у якій визнано за ОСОБА_6 і ОСОБА_3 рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2003 року. Крім того визнано за ОСОБА_6 і ОСОБА_3 визнано право користування у спільній квартирі, яка має приміщення загального користування.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року справу призначено досудового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Тлумачення статті 13, частини першої статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) дозволяє стверджувати, що правом апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції наділені, у тому числі й, особи, які не брали участі у справі, за умови, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що згідно договору дарування від 06 лютого 2001 року ОСОБА_4 належить 35/100 частин квартир 8, 9, 10 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 93, 94).

Разом із тим, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2003 року визнано за ОСОБА_6 і ОСОБА_3 право користування двома кімнатами 10 кв. м і 4,5 кв. м у квартирі АДРЕСА_1 .

У частині першій статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Тлумачення частини першої статті 358 ЦК України свідчить, що належними відповідачами за позовами про визнання права користування житловим приміщенням є власник (співвласники) спірного житлового приміщення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Схожий по суті висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 липня 2019 року у справі 295/507/15-ц (провадження № 61-30442св18), в якій вказано, що: «апеляційний суд не звернув увагу, що ОСОБА_1, змінюючи свої позовні вимоги та просячи визнати за нею право користування житловим приміщенням, адресувала ці вимоги до неналежних відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , тобто фізичних осіб - інших наймачів, які не є власниками спірного житлового приміщення, і не наділені повноваженнями надавати в користування житлові приміщення. Належним відповідачем у цьому випадку є наймодавець (виконком Житомирської міської ради, КЕВ м. Житомира Міністерства оборони України)».

За таких обставин, з урахуванням, що ОСОБА_4 з лютого 2001 року належить 35/100 частин квартир 8, 9, 10 за адресою: АДРЕСА_1 і право користування у квартирі 10 визнано за ОСОБА_6 і ОСОБА_3 рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2003 року, апеляційний суд зробив помилковий висновок, що ОСОБА_4 не наділена правом на апеляційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2003 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржену ухвалу скасувати та передати справу на до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 , яка підписана представником ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року скасувати.

Передати справу № 200/23603/15-ц до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук