КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 жовтня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 366/3741/17

Апеляційне провадження №22-ц/824/6663/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Желепи О.В., Білич І.М.

при секретарі: Макаровій К.В.

за участю:

представника позивача: Чалої І.М.

розглянув у в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу

за апеляційною скаргою Чалої Ірини Миколаївни в інтересах приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс»

на рішення Вишгородського районного суду Київської області ухваленого 4 лютого 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Рудюка О.Д., повний текст судового рішення складено 8 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму збитків у розмірі 63371 грн 90 к. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 12 березня 2016 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/8002322, відповідно до умов якого, забезпеченим транспортним засобом являється автомобіль «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 .

3 травня 2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Субару» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

У зв`язку з настанням страхового випадку, відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «Європейський страховий альянс» відшкодувало ОСОБА_3 витрати на ремонт пошкодженого автомобіля в сумі 63 371,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18 травня 2017 року та платіжними дорученнями від 19 травня 2017 року.

Тому, враховуючи викладене та положення ст.27 Закону України «Про страхування» позивач змушений був звернутись із даним позовом до суду.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 4 лютого 2019 року у задоволенні позову ПрАТ «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу -відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Чала І.М. в інтересах ПрАТ «Європейський страховий альянс» подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Крім того зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Вишгородського районного суду Київської області від 29 червня 2016 року, яка не оскаржена відповідачем, та постановою Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2016 року під час розгляду якої встановлено, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення. Крім того судом зроблено висновок, про те, що враховуючи покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , висновок експертного дослідження , відеозаписи з місця ДТП з яких вбачається неадекватна поведінка ОСОБА_1 та інших пасажирів автомобіля Форд, суд зробив висновок про те, що причиною ДТП стало перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та порушення ним вимог пунктів 12.4,12.3 та /аюо31.4.1. ПДР України.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якій просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін. При цьому вказує, що відсутні будь-які підстави вважати, що його визнано винним у вчиненні ДТП, яке мало місце 3 травня 2016 року. Також, вказував, що ОСОБА_1 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за скоєне ДТП не притягався. Також, вказує, що твердження позивача про те, що суд першої інстанції не врахував Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 29 червня 2016 року та Постанови Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2016 року, оскільки вказані судові рішення не встановлюють вину відповідача. В свою чергу обов`язок відшкодувати шкоду може бути покладений на заподіювача шкоди виключно у тому випадку, коли шкода виникла його протиправною поведінкою.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу та просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомляв. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням викладеного та у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представинка, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що оскільки позивач хоча й набув права зворотної вимоги (регресу), однак в матеріалах справи відсутні докази, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини ОСОБА_1

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

3 травня 2016 року в с. Нові Петрівці по вул. Спаській, 101, сталася ДТП, за участю автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Субару» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 22 серпня 2016 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , за ст.124 КУпАП - закрито, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На час ДТП, цивільно-правова відповідальність автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 застрахована в ПАТ «Європейський страховий альянс», що підтверджується полісом № АЕ/8002322 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11 березня 2016 року.

ОСОБА_3 з метою отримання відшкодування звернувся до ПАТ «Європейський страховий альянс» з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту №01279 «Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу» від 29 травня 2016 року, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Субару» реєстраційний номер д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 73 064 грн 28 к.

Згідно платіжного доручення №03898 від 18 травня 2017 року ПАТ «Європейський страховий альянс» здійснило виплату ОСОБА_3 в розмірі 20 371 грн 90 к, страхового відшкодування.

Крім того, відповідно до платіжного доручення №ЦО03939 від 19 травня 2017 року ПАТ «Європейський страховий альянс» здійснило виплату ОСОБА_3 в розмірі 30 000грн., страхового відшкодування, а також згідно до платіжного доручення №03940 від 19 травня 2017 року ПАТ «Європейський страховий альянс» здійснило виплату ОСОБА_3 в розмірі 13 000,00 грн., страхового відшкодування.

Отже, ПАТ «Європейський страховий альянс» відшкодувало ОСОБА_3 страхового відшкодування на загальну суму 63 371,90 грн.

Так, в своїй апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Вишгородського районного суду Київської області від 29 червня 2016 року, дана постанова підтверджує факт керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

В суді апеляційної інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №367/4162/16-а відносно ОСОБА_3 , по ст.124 КУпАП.

В матеріалах справи №367/4162/16-а наявний висновок №ДА/07-16 від 23 травня 2016 року, згідно якого:

- в момент зіткнення автомобіль Форд рухався з більшою швидкістю, ніж автомобіль Субару;

- В даній дорожній обстановці, при допустимій швидкості руху або технічному справному автомобіля Форд, його водій мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним автомобіля Форд;

- В даній дорожній обстановці водій автомобіля Форд з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності з вимогами п.124 Правил дорожнього руху, а з моменту виникнення небезпеки - у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР. Крім того, у випадку несправної робочої гальмівної системи автомобіля Форд - у відповідності з вимогами п.31.4.1 ПДР; В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Форд з технічної точки зору або не відповідали вимогам п.12.4 ПДР або п.31.4.1 ПДР. Оцінити дії водія автомобіля Форд відповідно до вимог п.12.3 ПДР в рамках даного дослідження неможливо, оскільки неможливо встановити відділення автомобіля форд від місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху водія. В свою чергу, водію автомобіля Субару ОСОБА_3 в даній обстановці необхідно було діяти у відповідності з вимогами п.п.10.1,10.4 ПДР;

- В даній дорожній обстановці невідповідність дій водія автомобіля Форд вимогам п.12.4 або п.31.4.1 ПДР знаходилась у причинному зв`язку зі скоєнням ЖТП. В свою чергу, встановити чи знаходились дії водія ОСОБА_3 в причинному зв`язку зі скоєнням ДТП неможливо, оскільки неможливо в рамках даного дослідження оцінити, з технічної точки зору, його дії відповідно вимогам п.10.1 та п.10.4 ПДР.

Отже, указаний висновок підтверджує наявність винних дій з боку водія автомобіля Форд, під керуванням ОСОБА_1 за вчинене 3 травня 2016 року ДТП, проте відповідач не надав доказів на спростування даного висновку суду.

Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що визначено частиною 1 статті 81 ЦПК України.

Так, 20 червня 2019 року у суді апеляційної інстанції роз`яснено право відповідачу на подачу доказів на спростування або підтвердження його вини за вчинене 3 травня 2016 року ДТП. Проте, відповідач не скористався своїми процесуальними правами, зокрема ні у суді першої інстанції ні у суді апеляційної інстанції не просив призначити судової авто технічної та транспортно-трасологічної дослідження.

Не скориставшись своїми процесуальними правами обмежився пасивною поведінкою, зазначивши, що обов`язок доказування має покладатись в даному випадку на позивача, проте зважаючи на приписи ч.2 ст.1166 ЦК України апеляційний суд вважає такі твердження відповідача необґрунтованим.

В порушення зазначених норм права відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у вчиненні ДТП.

Частиною 1 ст.1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За змістом статей 1166, 1187, 1188 ЦК України у їх системному зв`язку відповідальною за спричинену шкоду внаслідок ДТП є особа, яка винна в ДТП.

Згідно ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Підпунктом а п. 38.1.1 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 3 травня 2016 року близько 20 год. 00 хв. в с. Нові Петрівці по вул. Спаській, 101 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду у лікаря нарколога або за допомогою приладу «Драгер» відмовився в присутності свідків.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 29 червня 2016 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого частиною 1 ст.130 КУпАП.

Отже, враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в порядку регресу суму збитків у розмірі 63371 грн 90 к.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ухвалюючи дане рішення по суті позовних вимог суд першої інстанції на указане уваги не звернув внаслідок чого ухвалив рішення з неповним з`ясування обставин справи, а тому рішення Вишгородського районного суду Київської області від 4 лютого 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог ПрАТ «Європейський страховий альянс» у повному обсязі, а тому в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, витрати по оплаті судового збору за подання позовної зави та апеляційної скарги у розмірі 4000 грн.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чалої Ірини Миколаївни в інтересах приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» - задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 4 лютого 2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» суму збитків у порядку регресу у розмірі 63371 грн 90 к., а також суму судового збору у розмірі 4000 грн.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» (КОД , місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул.. Ямська, 28).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 7 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: