Справа № 352/2606/18
Провадження № 2/352/358/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на будинковолодіння, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 22.04.2012 р. помер її батько ОСОБА_5, а 17.04.2018 р. мама ОСОБА_6 Згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 63 від 12.04.1989 р. за батьком як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння № 75 по вул. Жовтневій (на даний час вул. Незалежності) в с. Ганнусівка Тисменицького району Івано-Франківської області. 05.06.1989 р. ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на дане будинковолодіння. На момент вступу в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 р. у колгоспному дворі проживали: батько ОСОБА_5, мама ОСОБА_6, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, таким чином усі вони стали співвласниками будинковолодіння у рівних долях по 1/4 частці. У 1996 р. ОСОБА_2 вибув з господарства, належну йому частку з майна колгоспного двору не витребував, тому втратив право на її вимогу. У звязку з цим частки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та позивача у майні колгоспного двору збільшились і склали по 1/3 частині кожного. 04.03.2009 р. ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений секретарем Ганнусівської сільської ради, згідно якого все належне йому на день смерті майно заповів позивачу. Після смерті 22.04.2012 р. батька відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частку спірного будинковолодіння, яку прийняла позивач як спадкоємець за заповітом, мама ОСОБА_6 відповідно до заяви від 17.10.2012 р. відмовилася від своїх спадкових прав у користь позивача. Інші спадкоємці за законом першої черги - брати позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є відповідачами у справі, у встановленому законом порядку та терміни не заявили про свої спадкові права. Після смерті 17.04.2018 р. мами відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частину спірного будинковолодіння, яку прийняла позивач як спадкоємець за законом першої черги відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги - відповідачі у справі, на спадщину не претендують. За таких обставин позивачу належить право власності на будинковолодіння з підстав належності 1/3 частки на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, 1/3 частки - у порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_5 та 1/3 частки - у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6 У звязку з тим, що будинковолодіння є колгоспним двором і співвласниками є всі члени двору, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила визнати за нею право власності на вказане будинковолодіння.

Позивач у підготовче засідання не зявилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити.

Відповідачі у підготовче засідання не зявилися, у поданих суду заявах позов визнали, щодо його задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Встановлено, що предметом спору у даній справі є право власності на будинковолодіння № 75 по вул. Незалежності (колишня вул. Жовтнева) в с. Ганнусівка Тисменицького Івано-Франківської області, інвентаризаційна вартість якого на даний час складає 368602 грн. Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_5 голова двору, його дружина ОСОБА_6 та діти ОСОБА_1, ОСОБА_2 Ці четверо членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сімєю в даному колгоспному дворі. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/4 частині.

Відповідно до п.6 розділу 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зі вступом в дію 15.04.1991 р. Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовані, а ті члени двору, які не втратили частку в майні колгоспного двору на момент припинення його існування стали співвласниками у рівних частках, при цьому на виділ частки з майна колишнього колгоспного двору встановлено трирічний строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 у 1996 році вибув з господарства, у встановленому порядку не витребував належну йому частку з майна колишнього колгоспного двору, тому втратив право на її вимогу.

У звязку з даними обставинами частки позивача, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у майні колишнього колгоспного двору збільшились і склали по 1/3 частині кожного.

Після смерті 22.04.2012 р. ОСОБА_5 позивач як єдиний спадкоємець за заповітом, посвідченим 04.03.2009 р. секретарем Ганнусівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, успадкувала належну йому 1/3 частину будинковолодіння відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. Дружина померлого ОСОБА_6 відмовилась від отримання обов'язкової частки у спадщині, про що подала відповідну заяву нотаріусу від 17.10.2012 р.

Після смерті 17.04.2018 р. ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частину будинковолодіння, яку прийняла позивач у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України як спадкоємець за законом першої черги. Інші спадкоємці за законом першої черги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є відповідачами у справі, спадщину після смерті батьків не прийняли і на неї не претендують.

Вказані обставини, які відповідачами не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

З огляду на те, що належність спірного будинковолодіння до колгоспного двору та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на спірне будинковолодіння з підстав належності 1/3 частини на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, 1/3 - у порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_5 та 1/3 - у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6

Відповідно вимог до ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу ОСОБА_1 слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 1843,01 грн. Решту судових витрат слід залишити за позивачем відповідно до практики розгляду спорів даної категорії.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. 142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на будинковолодіння задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння № 75 по вул. Незалежності в с. Ганнусівка Тисменицького району Івано-Франківської області вартістю 368602 грн. з підстав належності 1/3 частини на праві спільної сумісної власності, 1/3 у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 04.03.2009 р. секретарем Ганнусівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, після померлого ОСОБА_5 та 1/3 у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1843 (одну тисячу вісімсот сорок три) грн. 01 коп.

Решту судових витрат залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, с. Ганнусівка, вул. Незалежності, 75, Тисменицького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідачі: ОСОБА_2, с. Ганнусівка, вул. Незалежності, 59, Тисменицького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2;

ОСОБА_3, с. Ганнусівка, вул. Заводська,2, Тисменицького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3;

ОСОБА_4, с. Ганнусівка, вул. Миру, 48, Тисменицького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Повне судове рішення складено 05.03.2019 р.

Суддя М.М.Хоминець