Дата документу 23.09.2019 Справа № 554/3995/19
Провадження № 2/554/1726/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді - Савченко Л.І.

при секретарі - Гаврись В.В.

за участю представника позивача Єжової ОСОБА_1 , представника відповідача Бойченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, змінивши позовні вимоги до першого судового засідання, у якому просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , 2006 р.н., у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує те, що згідно з виконавчим листом, виданим 17.08.2012 року на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.08.2012 року по справі №2/1612/963/12, з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини дочки ОСОБА_4 , 2006 р.н. в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку щомісячно. Зазначає, що на той час працював в ВАТ Полтавський ГЗК, ТСЦ оператором котелень та отримував заробітну плату. Після ухвалення судового рішення аліменти сплачував вчасно і добровільно, претензій з боку відповідача до нього не було. На даний час він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, встановленому вищевказаним рішенням, оскільки змінився його матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, відбулось погіршення стану здоров`я. Так, з 2014 року він перебував в зоні проведення антитерористичної операції, під час якої 30.01.2015 року отримав вогнепальні поранення, контузію тощо, після чого має ІІ групу інвалідності. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я витрачає значні кошти на ліки та потребує періодичної реабілітації. Крім цього, у 2014 році він одружився з ОСОБА_6 та від цього шлюбу в нього народилося двоє дітей: син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Судовим наказом від 15.03.2019 року по справі №554/1669/19, виданого Октябрським районним судом м.Полтави, присуджено стягнення з позивача на утримання синів аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2019 року та до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, віком до 3-х років, а також дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Позивач зазначає, що на даний час не працює та не має постійного заробітку, крім пенсії по інвалідності. У зв`язку із зміною сімейного стану, матеріального становища, погіршенням стану здоров`я йому тяжко матеріально виплачувати аліменти на утримання доньки у визначеному рішенням суду розмірі, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29.05.2019 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с.19).

12 липня 2019 року ухвалою суду задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів; витребувано з ГУПФУ в Полтавській області, Полтавського обласного центру зайнятості, Міністерства оборони України інформацію про нараховані та виплачені ОСОБА_2 соціальні, регресні та інші виплати (а.с.41).

Відповідач ОСОБА_9 з позовом не погодилась, подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позовні вимоги не визнає, не згодна із зменшенням аліментів, оскільки, на її думку, позивач приховує свій дохід та вводить суд в оману. Так, позивач на даний час отримує дохід з багатьох джерел: приблизно 6000,00 грн. щомісячні пенсійні виплати; приблизно 7000,00 грн. щомісячні регресні виплати у зв`язку з інвалідністю та частковою втратою працездатності; приблизно 10000,00 грн. щомісячна соціальна допомога особі, яка потребує роботи, тобто, за підрахунками відповідача, щомісячний дохід позивача становить приблизно 23000,00 грн., що значно більше ніж той дохід, який він отримував у 2012 році. Позивач має задовільний матеріальний стан, оскільки ним придбано квартиру і земельну ділянку. Вказує, що на двох синів позивач сплачує більший розмір аліментів із розрахунку на одну дитину, в той час як діти мають бути рівними у своїх правах, зокрема, що стосується його неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , яка не повинна бути дискримінована шляхом зменшення розміру аліментів на її утримання. Вказує на те, що позивач із своєю дружиною та синами проживають разом, ведуть спільне господарство, спір щодо матеріального забезпечення неповнолітніх синів відсутній, що свідчить про те, що судовий наказ від 15.03.2019 року отриманий з метою створення штучної процесуальної перепони для уникнення ОСОБА_2 належного і повного виконання обов`язку щодо матеріального забезпечення неповнолітньої доньки. Крім того, зазначає, що позивач має за рахунок держави низку соціальних пільг як учасник АТО, якими користуються також члени його сім`ї. Разом із тим, його дружина отримує соціальні виплати на дітей та працює, а тому доводи позивача в цій частині є необґрунтованими, а посилання на тяжкий матеріальний стан не підтверджені доказами, а тому є безпідставними. Враховуючи викладене, просить в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.24-25).

Позивач ОСОБА_2 подав письмову відповідь на відзив відповідача, у якому визнав, що за СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак те, що зазначає відповідач про його щомісячний дохід у розмірі 23000,00 грн. не відповідає дійсності. Станом на теперішній час єдиний дохід, який отримує позивач, є пенсія по інвалідності, з огляду на незадовільний стан здоров`я, на обліку в центрі зайнятості він не перебуває, інших джерел доходів не має. Зазначає про справну сплату ним аліментів на користь дочки за минулі роки, які були перераховані відповідачу. Крім того, на утриманні позивача знаходяться двоє неповнолітніх синів та дружина, а тому наполягав на задоволенні позову та зменшенні аліментів (а.с.54-56).

Відповідачем ОСОБА_3 надано відзив на уточнену позовну заяву, у якому позовні вимоги вона не визнає, зазначивши аналогічні доводи з цього приводу як у попередньому відзиві (а.с.91-92). Також надала письмові заперечення щодо відповіді позивача на відзив, у яких додатково вказала на такі обставини. Так, позивач надає перевагу в утриманні дітям, які з ним проживають, сплачуючи аліменти по 1/6 частки на кожного, а доньці, якій 13 років, просить зменшити аліменти до розміру 1/8 частки від його доходу, що на її думку є несправедливим, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. При цьому, позивач отримує дохід у вигляді пенсії, з центру зайнятості, регресні виплати, від передачі земельної ділянки в оренду, заощаджує кошти за рахунок пільг, має у власності чисельне нерухоме майно, а тому має фінансові можливості сплачувати аліменти на утримання доньки. Вказує на те, що обов`язок позивача утримувати своїх дітей є абсолютним, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.93).

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити повністю та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, а також наданій до суду відповіді на відзив відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. В обгрунтування надаЛА пояснення аналогічні тим, що викладені у відзивах на позовну заяву та уточнену позовну заяву, а також письмових запереченнях. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення відповідачів, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до виконавчого листа, виданого 17.08.2012 року на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.08.2012 року по справі №2/1612/963/12, з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини дочки ОСОБА_4 , 2006 р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку щомісячно.

У поданій позовній заяві позивач вказує, що на даний час він не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки у вказаному розмірі, у зв`язку з чим просить зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/8 частини від його заробітку (доходу).

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька чи зміна його сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Частиною 1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із вимогами ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Так, при подачі позову позивач посилається на ту обставину, що у нього після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки, змінився, зокрема, сімейний стан, а саме 31.07.2014 року він одружився з ОСОБА_11 (а.с.9), та від даного шлюбу у нього народилося двоє дітей: син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.06.2016 року (а.с.11), а також син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 19.12.2018 року (а.с.10).

Відповідно до копії довідки №799 від 19.02.2019 року позивач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає разом із членами своєї сім`ї, зокрема дружиною та синами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

З огляду на встановлені обставини, суд вбачає у цьому зміну сімейного стану платника аліментів ОСОБА_2 , що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Крім того, судом установлено, що за судовим наказом Октябрського районного суду м.Полтави, виданим 15.03.2019 року по справі №554/1669/19, з ОСОБА_2 присуджено стягнення на утримання двох синів аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2019 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.14).

З наданих до суду позивачем ОСОБА_2 копій документів також вбачається, що останній згідно з довідкою №18/532 від 23.02.2015 року 30.01.2015 року як військовослужбовець одержав поранення під час виконання завдань в зоні проведення антитерористичної операції (а.с.6), згідно з довідкою ВЛК №530 від 10.09.2015 року (а.с.7), довідкою №199 від 05.03.2019 року (а.с.13) та довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0021660 має ІІ групу інвалідності (а.с.8).

Таким чинмо, стан здоров`я відповідача також погіршився.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №173373014 від 11.07.2019 року ОСОБА_2 є власником 1/3 частки квартири загальною площею 84,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яку придбано за договором купівлі-продажу від 07.02.2017 року (а.с.29).

Згідно з Інформаційною довідкою №173372987 на праві власності з 14.07.2017 року ОСОБА_2 має земельну ділянку площею 2,0 га, розташовану на території Ярмаківської с/ради Миргородського району АДРЕСА_2 області, яку надає в оренду ТОВ «Агро Терра ЛТД» (а.с.30-31).

Крім цього, з 21.06.2016 року має у власності земельну ділянку площею 0,1 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № НОМЕР_3 (а.с.32).

За відомостями довідки ГУ ПФУ в Полтавській області №468/02.22-10 від 23.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку і отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року складає 33570,00 грн. (а.с.51).

Згідно з інформацією, наданою Полтавською міськрайонною філією Полатвського обласного центру зайнятості листом №16/46/1596-19 від 25.07.2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 перебував на обліку як безробітній у філії з 16.05.2019 року по 12.07.2019 року; виплата допомоги по безробіттю за період з 16.05.2019 року по 12.07.2019 року становила 12504,52 грн. (а.с.88, 89, 100, 101, 105, 106).

Відповідно до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони №248/5724 від 01.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 25% втрати працездатності в сумі 24115 грн. та в березні 2016 року кошти перераховано на його особистий рахунок; 03.02.2016 року ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності та 06.05.2016 року Комісією Міністерства прийнято рішення про призначення йому допомоги в сумі 251485 грн. та в липні 2016 року кошти перераховано на його особистий рахунок (а.с.96, 97, 98).

У сукупності вказані обставини свідчать про те, що матеріальний стан позивача з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у 2012 році суттєво не погіршився, як на те вказує у позовній заяві, навпаки останнім набуто нерухоме майно, та ОСОБА_2 , як учасник бойових дій, отримує пенсію і соціальні виплати, має достатній дохід, який дозволяє утримувати сім`ю та нести поточні витрати.

Разом із тим, неповнолітня дочка позивача від попереднього шлюбу - ОСОБА_4 , 2006 року народження, потребує матеріальної допомоги, а відповідач має змогу надавати таку матеріальну допомогу, хоча його сімейний стан та стан здоров`я змінився після народження ще двох дітей.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно з вимогами ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів, суд також враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За правилами ст.191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем доведено, що після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, змінився його сімейний стан позивача, погіршилося здоров`я, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду.

Водночас, позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду від 01.08.2012 року, слід зменшити саме у зв`язку зі зміною його матеріального становища, оскільки цих обставин у судовому засіданні у встановленому порядку стороною позивача не було доведено.

Вирішуючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, що стягуються щомісячно з ОСОБА_2 , суд враховує стан здоров`я позивача, його матеріальний стан, наявність на утриманні позивача дружини, з якою він на теперішній час проживає, та їх спільних дітей, які також потребують матеріального забезпечення, стан його здоров`я, і приходить до висновку щодо можливості задоволення позову частково та зменшення розміру аліментів, що стягуються щомісячно з позивача на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_4 , 2006 року народження, з 1/4 частини доходу (заробітку) до 1/6 частини доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили.

Отже, зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітньої доньки, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини.

Саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, у свою чергу такий розмір аліментів не буде порушувати права та інтереси дитини та буде дотримана вимога щодо мінімального розміру аліментів не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, судом враховується те, що матеріальну допомогу дочці повинна надавати також її мати.

Таким чином, беручи до уваги наведені вище обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє за необґрунтованістю.

Від сплати судового збору сторони звільнені на підставі Закону України «Про судовий збір», а тому відносить судові витрати на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 141, 229, 263-265, 268,289, 354 ЦПКУкраїни, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа виданого Комсомольським міським судом Полтавської області від 17.08.2012 року по справі № 2/1612/963/12 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист № 2/1612/963/12 виданий на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.08.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя Л.І.Савченко