Справа № 310/8913/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Дубровської Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Гоноболіної О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є власником будинку № 36 по вул. Старова в м. Бердянськ Запорізької області згідно договору купівлі-продажу від 07 липня 1981 року, посвідченим державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, реєстровий номер 5421 та договором купівлі продажу від 01 вересня 1989 року, посвідченим державним Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, реєстраційний номер 1-7149 . Оскільки малися розбіжності у написанні прізвища у договорі купівлі продажу та паспорті громадянина України, «Міленький » та «Миленький», за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 грудня 2014 року по цивільній справі № 310-9921/14-ц встановлений факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 договору купівлі продажу від 01 вересня 1989 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 1-7149. 12 жовтня 1993 року він зареєстрував своє місце проживання в вищенаведеному будинку, а 10 грудня 1994 року за цією ж адресою було зареєстровано місце поживання сина ОСОБА_3, як члена сім`ї власника житла. На початку 2015 року відповідач зібравши свої речі та інше належне йому майно виїхав з житлового приміщення і з того часу не мешкає у будинку, витрат по його утриманню, сплаті комунальних послуг не несе. Таким чином, за зареєстрованим місцем проживання відповідач не проживає понад трьох років, особистих речей у житловому приміщенні не має. Наразі виникло питання про розпорядження майном власника, тому змушений звернутися до суду для вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився. Представник позивача адвокат ОСОБА_1 у повному обсязі підтримала вимоги позивача, просила задовольнити вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. Про слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 28).

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії договору купівлі - продажу від 07 липня 1981 року, копії договору від 07 липня 1981 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, реєстровий номер 5421 та договору купівлі продажу від 01 вересня 1989 року, посвідченим державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, реєстраційний номер 1-7149 вбачається, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 36 по вул. Старова м. Бердянську Запорізької області (а.с. 6-9).

З огляду на розбіжності у написанні прізвища в договорі купівлі-продажу та паспорті громадянина України, «Міленький» та «Миленький», за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 грудня 2014 року по цивільній справі № 310/9921/14-ц встановлений факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 договору купівлі-продажу від 01 вересня 1989 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 1-7149. (а.с. 10).

З копії домової книги та довідки Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області за № 5578 від 06 листопада 2018 року вбачається, що за адресою по вул. Старова, 36 м. Бердянськ Запорізької області зареєстрований відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11,12,17).

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

В ст. 391 ЦК України вказано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3Ю, приходиться позивачу сином, на початку 2015 року відповідач зібравши свої речі та інше належне йому майно виїхав з житлового приміщення і з того часу не мешкає у будинк, витрати по його утриманню, сплати комунальних послуг не несе. Наведене не спростовується поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Таким чином, відповідач ОСОБА_3. понад один рік не мешкає у зазначеному будинку, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Статтею 156 ЖК України, передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. 156 ЖК України, 319, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим будинком № 36 по вул. Старова в м. Бердянську Запорізької області.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 04 березня 2019 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Н. М. Дубровська