Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 553/3385/16-ц

провадження № 61-8885св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., ШиповичаВ. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Полтавська міська рада,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, -Третя Полтавська державна нотаріальна контора, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, ОСОБА_5,

особа, яка подавала апеляційну скаргу та звернулася із касаційною скаргою, - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави, у складі судді Крючко Н. І., від 12 грудня 2016 року та постанову Полтавського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Одринської Т. В., Дорош А. І., Триголова В. М., від 15 квітня 2019 року.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Полтавської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Полтавська державна нотаріальна контора, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, ОСОБА_5, про визнання права власності на земельну ділянку.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що земельна ділянка НОМЕР_1, площею 550 кв. в, яка знаходиться в садівничому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_1, належала її померлому чоловіку на праві приватної власності, проте вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, в зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не отримав державний акт на вказану земельну ділянку.

Із урахуванням зазначеного, позивач просила позов задовольнити, визнати за нею як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7 право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 550 кв. м, яка знаходиться в садівничому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7, право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 550 кв. м в садівничому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щопомерлому ОСОБА_7 на праві приватної власності належала спірна земельна ділянка в садівничому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_2», тому до позивача як до спадкоємця за законом, яка своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, перейшли усі права на вказану земельну ділянку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, щопозивачем доведено належними та допустимими доказами належність спірної земельної ділянки на праві приватної власності її померлому чоловікові, а тому районний суд дійшов правильного висновку про визнання права власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування за позивачем, оскільки вона увійшла до складу спадкового майна.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_6просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, а також відсутня копія примірника державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 29 січня 1999 року на ім'я померлого чоловіка позивача ОСОБА_7 Заявник наголошує на тому, що він є належним користувачем спірної земельної ділянки, оскільки вона була виділена йому у користування рішенням зальних зборів садівничого товариства «ІНФОРМАЦІЯ_2» від 24 червня 2007 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У поданому відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_4 посилається на те, що суди встановили, що правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку існує та був оформлений у відповідності до вимог закону, про що зазначено у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю. Факт приватизації спірної земельної ділянки померлим чоловіком позивача встановлений судами обох інстанцій. Доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті судових рішень.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, який був чоловіком позивача у справі - ОСОБА_4 (а. с. 5, 7).

17 вересня 2004 року Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 326 після смерті ОСОБА_7

Спадкоємцями після померлого є його дружина - позивач у справі, а також донька померлого - ОСОБА_5, яка відмовилась від спадщини.

Відповідно до довідки, наданої головою садівничого товариства «ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1», ОСОБА_7 був членом садівничого товариства з 03 квітня 1986 року, виготовлення проекту на володіння землі було проведено 10 травня 1994 року, земельна ділянка НОМЕР_1, площею 550 кв. м, приватизована з січня 1999 року (а. с. 25).

Постановою державного нотаріуса Третьої Полтавської державної нотаріальної контори від 16 серпня 2016 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку НОМЕР_1, що знаходиться в садівничому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_7, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а. с. 24).

Згідно відповіді Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради від 13 березня 1998 року № 153-р земельна ділянка НОМЕР_1 в садівничому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_2», АДРЕСА_1, площею 550 кв. м, передана у приватну власність ОСОБА_7, у зв'язку з чим на ім'я останнього видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ ПЛ № 029113 від 29 січня 1999 року, який він не отримав (а. с. 10).

На запит суду апеляційної інстанції Полтавським міським управлінням земельних ресурсів та земельного кадастру листом за № 01-04-01-07/498 від 05 квітня 2019 року надано копію сторінки 45 Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Ленінської районної ради народних депутатів, у тому числі з відомостями про державну реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_7, та завірену копію другого примірника державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 29 січня 1999 року, виданого на ім'я ОСОБА_7, який зберігається в Полтавській міській раді.

У вказаному листі зазначено, що станом на 04 квітня 2019 року ОСОБА_7 не отримував вищезазначений державний акт.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого

Згідно частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною п'ятою статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 392 ЦК України у разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами належність спірної земельної ділянки на праві приватної власності її померлому чоловікові.

Протилежного заявником не доведено, як і не доведено того, що спірна земельна ділянка не передавалась у власність спадкодавця, або ж була передана у порушення вимог чинного законодавства, або ж вона знаходиться у власності іншої особи.

Враховуючи те, що спірна земельна ділянка увійшла до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_7, суди, у зв'язку із відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що стало підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, дійшли обґрунтованого висновку про визнання за спадкоємцем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій по суті вирішення спору. Судамиправильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович