Дата документу 25.02.2019
Справа № 334/4728/17
Провадження № 2/334/369/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року

Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом КП «Водоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суд у м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту воду та послуги каналізації в сумі 8242 грн. 94 коп., вказавши в заяві, що користуючись послугами КП «Водоканал», на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 546 від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення», громадяни зобов`язані робити оплату за послуги по водопостачанню та каналізації щомісяця, окремо від інших платежів.

При цьому, відповідач повинен своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця робити оплату за надані послуги по водопостачанню та каналізації по затверджених тарифах та кількості прописаних членів родини, відповідно до розрахунку.

Однак, з 01.10.2014 року відповідач оплату за надані послуги з водопостачання та каналізації вносив не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 31.01.2017 року за ним утворилась заборгованість в сумі 8242 грн. 94 коп.

В прийнятті заяви про видачу судового наказу їм було відмовлено ухвалою суду від 30.03.2017 року.

Відповідач дотепер не погасив заборгованість, яка числиться за ним, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за примусовим стягненням.

Просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту воду та послуги каналізації в розмірі 8242 грн. 94 коп., а також витрати по сплаті судового збору.

На адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якій заперечує у задоволені позову з наступних підстав. Відповідач вважає, що з матеріалів справи не вбачається, що право вимоги стягнути борг за житлово-комунальні послуги належить позивачу, оскільки договір між відповідачем та позивачем щодо надання послуг не укладався, будь-яких пропозицій щодо укладення договору відповідач не отримував. Одночасно відповідач вказує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатись належним доказом, оскільки позивач у позовній заяві просить суд стягнути борг за спожиту воду і послуги каналізації, а доданий документ має назву «Розрахунок заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення», та не вказані джерело походження, структура боргу та вартісна база нарахування боргу, а саме розміри тарифів, які діяли протягом періоду нарахування боргу та підстави для їх застосування. Також, позивачем не надано доказів, які підтверджують виконання позивачем послуг за спожиту воду та послуги каналізації, повідомлення про суму обовязкових щомісячних платежів та тарифів за надані послуги.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлені у відповідності до ст. 128 ЦПК України.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, підтримав наданий відзив.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та користуються послугами КП «Водоканал», однак не вносить вчасно оплату за надані послуги в зв'язку з чим станом на 31.01.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 8242 грн. 94 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/2026/17 від 30.03.2017 року в прийнятті заяви КП «Водоканал» про видачу судового наказу з відповідачів було відмовлено, у зв`язку з наявністю спору про право цивільне.

Згідно ч.2 ст.166 ЦПК України передбачено, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, а Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових централізованих систем водовідведення; централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення», збір абонентної плати з населення за вказані послуги проводиться окремо від інших комунальних послуг.

У відповідності зі ст.ст.66-68 ЖК України, наймач зобов`язаний робити оплату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і каналізації, у встановленому розмірі і вчасно.

Починаючи з 01.02.2007 року по 31.01.2017 року за користування послугами за воду та послуги каналізації на особовий рахунок № 135616364, відкритий на ім`я ОСОБА_2, нарахована заборгованість у розмірі 8263 грн. 48 коп., а з урахуванням оплат поточного та минулого періоду станом на 31.01.2017 року - 8242 грн. 94 коп.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку встановленому законом.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки.

Згідно ч. 1 статей 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», одиниця виміру обсягу спожитих споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Згідно ч. 4 ст. 23 та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водопостачання та водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Обовязок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житловою - комунальних послуг.

Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

За вимогами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з п. 20, 21 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання:з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що відповідач не відмовлявся від вказаних послуг, а отримував їх щомісячно. При цьому, суд виходить з того, що квартира відповідача була підключена до мережі централізованого водопостачання і водовідведення, ці послуги у зазначений період йому надавалися і ним споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач до позивача не звертався

Оскільки зобов`язання відповідача сплатити борг за вказаний період не припинено, то існує заборгованість, яка підлягає стягненню.

Тобто, з урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що споживач належним чином не виконував свої обов`язки по сплаті вартості послуг за воду та послуг за каналізацію, у зв`язку з чим за період часу з 01.02.2007 року по 31.01.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 8242 грн. 94 коп., що підтверджується наданими до позову письмовими доказами.

Таким чином, аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по оплаті за воду та послуги каналізації в розмірі 8242 грн. 94 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,10,76-81,263-265, 272, 273, 274-279 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов КП «Водоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь КП «Водоканал» заборгованість за водопостачання та водовідведення у розмірі 8242,94 грн. за період з 1 лютого 2007 року по 1.01.2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 25 лютого 2019 року.

Суддя О.М. Гнатюк