ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 вересня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8524/18

Головуючий у першій інстанції Цибенко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1115/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Шапко В.М.

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_1 ;

оскаржується рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

прізвище судді: ОСОБА_3 І. В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення: 10 червня 2019 року,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив в порядку поділу майна подружжя, визнати за ним право власності на 1/2 частку садового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 , та право власності на 1/2 частку земельної ділянки за № НОМЕР_1 , площею 0,0595 га, що розташована у садівничому товаристві «Зірка» АДРЕСА_2 м. Чернігові, кадастровий номер :01:043:6116; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку садового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 , та право власності на 1/2 частку земельної ділянки за № НОМЕР_1 , площею 0,0595 га, що розташована у садівничому товаристві «Зірка» у м. Чернігові, кадастровий номер :01:043:6116.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він з ОСОБА_2 перебував у шлюбі, під час якого за спільні кошти подружжя були придбані присадибний будинок та земельна ділянка та зареєстровані на ім`я дружини ОСОБА_2 . Вказував на те, що спірне нерухоме майно придбане за їх спільні з відповідачем кошти, які складалися з його та відповідача заробітних плат, доходів від підприємницької діяльності, а також його пенсії.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції належним чином не досліджено та не взято до уваги докази у справі щодо джерел набуття спірного майна. Вказував, що він вкладав особисті кошти у придбання майна зокрема, кошти отримані ним у вигляді пенсійного забезпечення, внаслідок здійснення ним підприємницької діяльності, тощо. Відповідачем не подано належних доказів на підтвердження того, що особисті кошти у вигляді аліментів були спрямовані на купівлю нерухомого майна. Висновок суду першої інстанції про те, що підписуючи заяву на ім`я нотаріуса, ОСОБА_1 визнав той факт, що відповідач придбала спірне майно за особисті кошти є безпідставним та не відповідає дійсності, оскільки нотаріусом посвідчено лише його підпис, а не факти викладені в заявах.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без зміни посилаючись на те, що спірне нерухоме майно було придбано під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем за її особисті кошти. Про вказане свідчать заяви позивача подані нотаріусу під час оформлення договорів купівлі-продажу нерухомого майна. Зазначала, що договори купівлі-продажу дачі та земельної ділянки від 11.04.2011 року є чинними та ніким неоспорені.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

В суді першої інстанції встановлено, що 11 червня 2002 року між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 травня 2016 року.

Під час шлюбу, 11.04.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено та нотаріально посвідчено в реєстрі за номером № 805, договір купівлі-продажу садового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 16,1 кв. АДРЕСА_3 , що АДРЕСА_4 садівничому АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 за ціною у сумі 11290 грн ( а.с. 4-7).

В цей же день відповідач, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Денисенко О. В. 11.04.2011, за реєстровим номером № 810, придбала земельну ділянку, площею 0,0595 га, що розташована у садівничому товаристві «Зірка», 82 у м. Чернігові, кадастровий номер :01:043:6116 з ціною у сумі 6819 грн. ( а.с. 120-123).

Пунктом 1.9 Договору купівлі-продажу садового будинку з надвірними будівлями ( а.с. 97) та Договору купівлі-продажу земельної ділянки ( а.с. 120-123), визначено, що об`єкти нерухомості будуть належати покупцю на праві особистої приватної власності, оскільки придбані за її особисті кошти.

Зазначений пункт було внесено до договорів купівлі-продажу нерухомого майна на підставі особистих, письмових заяв ОСОБА_1 від 11.04.2011, які були подані останнім приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Денисенко О. В., з повідомленням про те, що розуміє зміст та правові наслідки поданих заяв, діє відповідно до власного волевиявлення, без будь-якого примушення та/або тиску зі сторони, стверджує нотаріусу та повідомляє усім заінтересованим у тому особам про те, що йому відомо про намір його дружини ОСОБА_2 купити садовий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та будуть належати їй на праві особистої приватної власності як такі, що набуваються за її особисті кошти, та проте, що ОСОБА_1 не має будь-яких претензій до цих грошових коштів, у тому числі відповідно до п.2 ст. 61 Сімейного кодексу України ( а.с. 102, 127).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Аналізуючи докази у їх сукупності, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що спірні садовий будинок з надвірними будівлями за № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 садівничому АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_2 , оскільки відповідачем подано належні та допустимі докази того, що спірне нерухоме майно придбано нею за особисті кошти, зокрема, за рахунок дивідендів, що нараховувались на успадковану відповідачем частину іменної акції ПАТ "Укрнафта" за період з 1998 по 2006 рік та отримані нею в сумі 1000,00 грн., коштів від відчуження іменної акції ПАТ «Укрнафта», отриманих відповідачем в сумі 2100,00 грн., коштів, отриманих відповідно до свідоцтв про спадщину за законом від 17.02.1998 року, коштів, отриманих за період 2007-2011 років на картковий рахунок відповідача у вигляді сплати аліментів на утримання дитини від першого шлюбу в сумі 15100 грн, а також коштів, отриманих в 2002 році у вигляді компенсації вартості 157 німецьких марок, інших особистих коштів.

Положеннями ст.. 65 СК України передбачено, що дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відтак, подання ОСОБА_1 11.04.2011 року на ім`я нотаріуса письмових заяв із зазначенням, що нерухоме майно придбавається його дружиною за її особисті приватні кошти, щодо яких він не має жодних претензій та не вважає їх об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, свідчить про наявність повної взаємної згоди подружжя щодо належності грошових коштів ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності.

За таких обставин, посилання позивача на те, що спірне нерухоме майно було придбано за спільні сумісні кошти подружжя спростовуються вищенаведеними доказами.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на ту обставину, що нотаріусом посвідчувалось лише його підпис на заявах від 11.04.2011 року, а не зміст зазначених документів, не можуть бути врахованими, оскільки зміст указаних документів було складено особисто ОСОБА_1 та подано нотаріусу, який засвідчував договори купівлі-продажу ОСОБА_2 нерухомого майна, на підтвердження його особистого визначення щодо статусу коштів, які використовувались його дружиною для придбання майна.

Судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що хоча спірне нерухоме майно було придбано ОСОБА_2 у період шлюбу з ОСОБА_1 , однак за особисті кошти відповідача, а тому не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки є особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, відповідно підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2019 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Голова судового засідання: Судді: