ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2068/17Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/817/825/19 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 302070000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Ткач О. І., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

ОСОБА_1 , його представника

ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року (ухвалене суддею Малярчуком В.В., дату складання повного тексту не зазначено) у цивільній справі № 606/2068/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Теребовлянська міська рада Тернопільської області про усунення перешкод в користуванні майном,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він не може користуватися проїздом до своєї присадибної земельної ділянки із-за розташування на запроектованому проїзді до його ділянки металевого гаража розміром 3,25 х 4.60 м, який належить ОСОБА_3 і встановлений без будь-яких дозвільних документів.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено і зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,0528 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, шляхом демонтажу самовільно встановленого металевого гаража розміром 3,25м х 4,60 м на існуючому проїзді шириною 3,5 м з північної сторони від житлового будинку АДРЕСА_2 відстані 5 м від стіни житлового будинку.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і невірне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції за безпідставністю позовних вимог.

Зазначає, що постановою Теребовлянського районного суду від 12.09.2017 року скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Теребовлянської міської ради №212 від 09.08.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за незаконне встановлення гаражу.

Вказує, що металевим гаражем користується інша особа, а не він.

Звертає увагу, що земельна експертиза проводилася без його участі, що позбавило його права на ознайомлення з висновком експерта.

Зазначає, що до набуття позивачем права власності на земельну ділянку металевий гараж вже існував і судом не з`ясовано, яким чином Теребовлянська міська рада надала ОСОБА_1 право приватизації земельної ділянки до якої не було належного доїзду.

У відзиві ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив і вказав, що згідно генплану забудови його земельної ділянки до неї підходять два під`їзні шляхи. З північно-західної сторони під`їзд до його ділянки не можливий через встановлення відповідачем металевого гаражу, а з південно-західної сторони не можливий, оскільки під`їзд пролягав польовою дорогою, землю під якою на даний час мешканці будинку АДРЕСА_2 використовують для ведення особистого селянського господарства та встановили шлагбаум, чим унеможливили рух дорогою.

Зазначив, що відповідачу земельна ділянка для встановлення гаражу не надавалась і дозвіл на встановлення гаражу він не отримував.

Звертає увагу, що доказами по справі встановлено, що ОСОБА_3 неправомірно встановив спірний гараж.

В судовому засідання ОСОБА_1 , апеляційну скаргу не визнав і навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві і відзиві на апеляційну скаргу.

Додатково пояснив, що ОСОБА_3 проживає в будинку АДРЕСА_2 , користується гаражем, здійснює його обслуговування, робив біля гаражу заливку, що свідчить про використання ним вказаного гаражу. Батько відповідача ОСОБА_3 , який з його слів і встановив спірний гараж на даний час помер.

ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши пояснення позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0528 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Згідно генплану забудови земельної ділянки ОСОБА_1 та генплану групи будинків індивідуальної житлової забудови м. Теребовля, до земельної ділянки підходять два під`їзних шляхи.

Управлінням державної архітектурно - будівельної інспекції у Тернопільській області, згідно листа-повідомлення від 06.04.2017 року, було проведено позапланову перевірку за результатами якої встановлено, що біля будинку АДРЕСА_2 розміщено металеву тимчасову споруду без влаштування фундаментів.

Повідомленням Теребовлянської міської ради від 15 травня 2017 року підтверджено, що ОСОБА_3 дозволу на встановлення гаража чи тимчасової споруди не надавалося. Земельну ділянку під зазначеною спорудою у власність, оренду чи користування не оформлялося. Рішень на встановлення шлагбаума в дворі будинку за адресою АДРЕСА_2 не приймалося.

22.08.2017 року Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Теребовлянської міської ради винесла постанову №217, якою визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 152 КупАП (за встановлення спірного гаража без дозвільних документів) (а.с. 20).

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 29.08.2017 року №19-0.181-377/90-17 встановлено, що ОСОБА_3 самовільно зайняв земельну ділянку під гараж біля багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 .

Згідно висновку експерта за результатами проведеної земельно- технічної експертизи від 28 грудня 2018 року № 1065/18-22 станом на день дослідження, наявним у генплані групи будинків індивідуальної житлової забудови та генплані забудови присадибної земельної ділянки проїздом до власної земельної ділянки ОСОБА_1 не може скористатись із-за розташування на запроектованому проїзді металевого гаража розміром 3,25 х 4.60 м.

Згідно акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області за №411-ДК(0461АП) 09/01/-18 від 27.06.2018 року у результаті перевірки встановлено, що громадянин ОСОБА_3 , самовільно зайняв земельну ділянку під тимчасову споруду - гараж біля будинку по АДРЕСА_2 .

Згідно графічного додатку до вказаного акту, гараж ОСОБА_3 створює перешкоди в проїзді до земельної ділянки позивача.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача порушено і вони підлягають відновленню шляхом зобов`язання відповідача демонтувати самовільно встановлений гараж.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта ст.373 ЦК України).

Відповідно до частини першої ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем, не надано доказів на підтвердження його звернення, чи звернення іншої особи до органу місцевого самоврядування з заявою щодо відведення йому земельної ділянки для облаштування гаражу, як і не надано доказів того, що на розміщення гаражу був наданий відповідний дозвіл. Доказами у справі підтверджується самовільне встановлення гаражу.

Враховуючи те, що доказами у справі встановлено факт самовільного розміщення металевого гаражу відповідача в проїзді загального користування, до належних позивачу житлового будинку і земельної ділянки, чим чиняться позивачу перешкоди у користуванні власністю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Критичній оцінці підлягають доводи апеляційної скарги, що постановою Теребовлянського районного суду від 12.09.2017 року скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Теребовлянської міської ради №212 від 09.08.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за незаконне встановлення гаражу, що є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки згідно ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В позовній заяві про скасування постанови про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за незаконне встановлення гаражу ОСОБА_3 вказував, що гараж був встановлений його батьком, а не ним, однак дане твердження відповідача не спростовує факт його користування і обслуговування гаража.

Саме по собі скасування постанови про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки ряд інших доказів по справі свідчить про те, що гараж відповідача встановлений самовільно, а розміщенням гаражу чиняться перешкоди позивачу у проїзді до його житлового будинку і земельної ділянки.

Крім того, як встановлено судом ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 152 КУпАП, за неправомірне встановлення спірного гаража (а.с. 20).

Доводи апеляційної скарги, що металевим гаражем користується інша особа, а не відповідач, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки незаконність дій відповідача підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.

Критично оцінюються і доводи ОСОБА_3 , що земельна експертиза проводилася без його участі, що позбавило його права на ознайомлення з висновком експерта, оскільки така експертиза проводилася за ухвалою суду, і відповідач, як учасник справи, мав право ознайомитися з висновками проведеної експертизи шляхом ознайомлення з матеріалами справи.

ОСОБА_3 оскаржував ухвалу суду першої інстанції про призначення експертизи по справі і його скарга залишена без задоволення, а тому йому не могло бути не відомо про проведення експертизи (а.с. 117-118).

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції і доводи скарги про те, що до набуття позивачем права власності на земельну ділянку металевий гараж вже існував і судом не з`ясовано, яким чином Теребовлянська міська рада надала ОСОБА_1 право приватизації земельної ділянки до якої не було належного доїзду, оскільки правові підстави набуття позивачем права власності на його земельну ділянку не є предметом розгляду даної справи і судом не розглядалися.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу як такі, що не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2019 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Ткач О.І.

Ходоровський М.В.