Справа № 487/6348/18
Провадження № 2/487/471/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Гаврасієнко В.О.,при секретарі Гречаній А.Д.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

06.09.2018 року ОСОБА_1 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1), звернувся до суду з позовною заявою до Миколаївської міської ради (місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20), третя особа Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області (місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 40), в якій просить визнати дійсним договір від 10.01.2002 року купівлі-продажу нерухомого майна - 1/10 частки житлового будинку №36 по вул. Кузнецька в м. Миколаєві та просив визнати за ним на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з невідповідністю правовстановлюючого документу вимогам чинного законодавства, зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом.

Позивач ОСОБА_2 до підготовчого судового засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду.

Представник відповідача до підготовчого судового засідання не зявився надав до суду заяву, в якій просив закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду.

Представник третьої особи до підготовчого судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

10.01.2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (моїм рідним дідом) було укладено у простій письмовій формі договір №677 купівлі-продажу нерухомого майна який зареєстрований Товарною біржею «Мегаполіс-Інфо». Предметом договору є 1/10 частка домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, вул. Скороходова (нині Кузнецька), 36. Вказане домоволодіння №36 складається з житлового будинку літ. «А», відсоток зносу - 49, житловою площею 216, 40 кв. м., вбиральні літ. «И», сараю літ. «Е», літ. «Ж», літ. «Г», літ. «В», 1/2 літньої кухні - сараю літ. «д». котельні літ. «Л», гаражу літ. «У», огорожі №1,3, споруди №2,1 відповідно технічного паспорту, який є невідємною часткою право установчого документа. Відчужується 1 /10 частка домоволодіння вартістю 6920 грн., яку продано за 1700 грн.

По вказаному договору КП ММБТІ 22.01.2002 року видано Реєстраційне посвідчення про що зроблено запис в реєстрову книгу за №37 та за реєстровим №8038.

11.09.2015 року помер дід позивача ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ФП №223379. Після його смерті відкрилася спадщина.

Водночас, за життя дід позивача ОСОБА_2, 19.12.2012 року склав Заповіт, в якому він все належне йому майно, де б воно не було та з чого воно не складалось, що буде належати йому на день смерті заповідає громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто позивачеві. Вказаний Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 про що зроблено запис в реєстрі за №6018 від 19.12.2012 року.

Відповідно до Постанови від 28.11.2016 року №3315/02-31 Державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_5. позивачу ОСОБА_1, відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, яке складається з 1/10 частки житлового будинку №36 по вулиці Кузнецька (попередня назва - вулиця Скороходова) в місті Миколаєві Миколаївської області. Підставою для відмови у видачі свідоцтва послугувало те, що Договір купівлі-продажу №677 нерухомого майна від 10.01.2002 року не був нотаріально посвідчений.

Згідно з роз'ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат» від 1993 р., зі змінами, п.4.14, 4.15 глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 р., зі змінами, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обовязково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з ч.4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Також згідно ОСОБА_5 № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі, свідоцтва про право на спадщину), вона може звернутися до суду за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України та п. 23 ППВСУ від 30 травня 2008 № 7 - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуюче вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третьої особи третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності за заповітом,підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258,259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності за заповітом - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №677 від 10.01.2002 року 1/10 частки домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, вул. Скороходова (нині Кузнецька), 36, яке складається з житлового будинку літ. «А», відсоток зносу - 49, житловою площею 216, 40 кв. м., вбиральні літ. «И», сараю літ. «Е», літ. «Ж», літ. «Г», літ. «В», 1/2 літньої кухні - сараю літ. «д». котельні літ. «Л», гаражу літ. «У», огорожі №1,3, споруди №2,1, укладеного між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої сторони з іншої сторони зареєстрований Товарною Біржею "Мегаполіс-Інфо"- дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності по праву спадкування за заповітом на 1/10 частки домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, вул. Скороходова (нині Кузнецька), 36 після смерті ОСОБА_2..

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354,355 ЦПК України.

Суддя: В.О. Гаврасієнко