КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/846/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2018 року прийнято відмову від позову представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в частині позовних вимог про зобо'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства «Дельта Банк» та зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства «Дельта Банк». Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про зобов'язання вчинити дії та визнання бездіяльністю протиправною закрито.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, не звернув увагу на сутність (характер) правовідносин, що виникли між Позивачем та Відповідачами, помилково вважаючи спір між ними публічно-правовим, а отже таким, що не підлягає розгляду в загальних судах. Як наслідок, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги. Представники Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та третьої особи ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

Матеріально-правова вимога позивача до відповідачів щодо якої він просить ухвалити рішення зводиться до наступних вимог:

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_6 щодо невнесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_4 у розмірі 307 710,13 грн.;

визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_4 у розмірі 307 710,13 грн.;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_6 внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», включивши до вказаного реєстру ОСОБА_4, як кредитора четвертої черги з майновою вимогою у розмірі 307 710,13 грн.;

зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» з врахуванням майнових вимог ОСОБА_4, як кредитора четвертої черги, у розмірі 307 710,13 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 (а.с. 27-28).

До відзиву на позовну заяву Фонд гарантування вкладів фізичних осіб долучив рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10 травня 2018 року № 1297 про затвердження змін № 42 до переліку (реєстру) вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та інформування позивача ОСОБА_4 про те, що його вимоги включено до 4 (четвертої) черги погашення вимог кредиторів (а.с. 39, 57).

31 жовтня 2018 року представником позивача подано до суду заяву про відмову від позову в частині вимог про зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_6 внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», включивши до вказаного реєстру ОСОБА_4, як кредитора четвертої черги з майновою вимогою у розмірі 307 710,13 грн.; про зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» з врахуванням майнових вимог ОСОБА_4, як кредитора четвертої черги, у розмірі 307 710,13 грн. (а.с. 53-55).

У відповідно до вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів учасників справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з вимогами статей 49, 206 ЦПК позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі відмови позивача від позову (всіх або частини позовних вимог) і така відмова прийнята судом, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі - частина 3 статті 206, пункт 4 частин 1 статті 255 ЦПК України.

Перевіривши законність та причини відмови позивача ОСОБА_4 від позову в частині вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відмова від позову в частині вимог про зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_6 внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», включивши до вказаного реєстру ОСОБА_4, як кредитора четвертої черги з майновою вимогою у розмірі 307 710,13 грн.; про зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» з врахуванням майнових вимог ОСОБА_4, як кредитора четвертої черги, у розмірі 307 710,13 грн. не порушують права та інтереси позивача, а тому правомірно прийняв відмову позивача в цій частині вимог, у зв'язку з цим закрив провадження у справі.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Однак колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі в іншій частині заявлених вимог ОСОБА_4

Так, закриваючи провадження у справі в частині заявлених вимог ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_6 щодо невнесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_4 у розмірі 307 710,13 грн. та про визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_4 у розмірі 307 710,13 грн., суд першої інстанції виходив із того, що спір в цій частині вимог є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Дослідивши доводи апеляційної скарги представника позивача з підстав порушення правил предметної юрисдикції, перевіривши матеріали справи, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства - частина 1 статті 19 ЦПК України.

У цій справі правовідносини стосуються бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Дельта банк» щодо невнесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» на суму 307 710,13 грн. та бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» на суму 307 710,13 грн., оскільки у ПАТ «Дельта банк» існує заборгованість перед позивачем як спадкоємцем вкладника ОСОБА_8 за договором банківського вкладу.

Процедуру щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульовано Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює ці правовідносини ( далі - Закон N 4452-VI).

Законом N 4452-VI установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону N 4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом ст. 3 Закону N 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 вказаногоЗакону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону N4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих з джерел, визначених ст. 19 цього Закону, здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону N4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону N 4452-VІ рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

За змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. У свою чергу, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Отже, вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції конкретного суду, слід враховувати не лише суб'єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб'єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону N4452-VI за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені у п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону N4452-VI.

Повноваження Фонду як ліквідатора, що закріплені у ч. 1 ст. 48 Закону N4452-VI, збігаються за змістом із повноваженнями розпорядника майна у справі про банкрутство, які закріплені у ч. 3, 5 ст. 22 Закону України від 14 травня 1992 року N2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"(далі - Закон N 2343-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів. У четвертій черзі задовольняються грошові вимоги щодо вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Закриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_4 в частині вимог про визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_6 щодо невнесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_4 у розмірі 307 710,13 грн. та про визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_4 у розмірі 307 710,13 грн., суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені норми закону, та не врахував, що лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації. Оскільки спірні правовідносини випливають з укладених між банком і фізичною особою договору, уповноважена особа Фонду та Фонд діють як представники сторони договірних відносин, а тому за змістом правовідносин спір не носить ознак публічно-правового і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до цивільної юрисдикції.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 в частині вимог про визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_6 щодо невнесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_4 у розмірі 307 710,13 грн. та про визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_4 у розмірі 307 710,13 грн. не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду в частині закриття провадження у цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_6 щодо невнесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_4 у розмірі 307 710,13 грн. та про визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» відносно майнових вимог ОСОБА_4 у розмірі 307 710,13 грн. підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині вимог до суду першої інстанції для продовження розгляду. В іншій частині ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2018 року в частині закриття провадження по цивільній справи за позовними вимогами ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання бездіяльності протиправною скасувати, справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: