КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Чобіток А.О., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Оснач С.А. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Оснач Світланою Анатоліївною, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , згідно з яким, враховуючи заяву про відмову від позовних вимог про позбавлення батьківських прав, просила: змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1 500,00 грн. до 10 000,00 грн., починаючи з дня подання позову та до повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати у розмірі 3 524,70 грн.; вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2015 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно.

Разом з тим, зазначала, що при ухваленні Дарницьким районним судом м.Києва вищевказаного рішення, були відсутні обставини, які з`явилися на день її звернення до суду з вказаним позовом, та які, в розумінні положень ст. 192 СК України, є суттєвими для збільшення розміру аліментів, стягнутих рішенням суду, зокрема:

- суттєве погіршення стану здоров`я дитини, яка на день звернення до суду з позовом має наступні діагнози та розлади: когутивне порушення головного мозку; розлад експресивного мовлення у формі 1 рівня, дизатрії, середнього ступеню тяжкості; емоційний розлад та пірамідальна недостатність; затримка психічного розвитку;

- покращення матеріальну стану відповідача, про що свідчать його закордонні поїздки на відпочинок та вкладання останнім коштів у будівництво квартири у Житловому комплексі « Кристер Град ».

За вказаних обставин, а також наводячи у позовній заяві приблизний розрахунок суми коштів, які витрачаються на дитину, вважала, що розмір аліментів на утримання спільної з відповідачем дитини має становити 10 000,00 грн. щомісячно.

При цьому, враховуючи те, що загальна сума коштів, витрачених на ліки дитині та підтверджених відповідними чеками, становить 3 524,70 грн., вказувала, що ці кошти мають бути стягнені з відповідача на її користь в якості додаткових витрат на утримання дитини за минулий час.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.06.2019 року позовні вимоги задоволено частково. Змінено розмір аліментних зобов`язань ОСОБА_3 на утримання дитини шляхом стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина - ОСОБА_5 у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на дитину у розмірі 1 347,79 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн., а всього 2 052,59 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено(т. 1, а.с. 202-206).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Так, в обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, збільшуючи розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду, не звернув уваги на відсутність будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність обставин, які відповідно до положень ст. 192 СК України, можуть слугувати підставою для такого збільшення.

При цьому, вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги факт зміни його сімейного стану, а саме: після присудження аліментів він вдруге одружився, а ІНФОРМАЦІЯ_3 в нього народилася дитина.

Також, зауважує, що суд першої інстанції, стягуючи з нього на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини, не встановив наявність фактичного понесення таких витрат, адже за відсутності доказів призначення дитині медикаментозного лікування квитанції, надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, не можуть свідчити про те, що ліки були придбані саме для лікування дитині (т.1, а.с. 210-215).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.08.2019 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т. 1, а.с. 227, 228).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.08.2019 року справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду (т. 1, а.с. 230, 231).

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового повідомлений належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 272 ЦПК України, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутністю представника третьої особи, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в період з 11.11.2011 року по 02.07.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2015 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, після ухвалення рішення про стягнення аліментів малолітньому ОСОБА_5 діагностували затримку психічного розвитку, загальний недорозвиток мовлення ІІ рівня, дизартрію середнього ступеня важкості, що підтверджується наданими позивачем медичними документами (т. 1, а.с. 11-20, 22-33).

Так, зокрема у 2016 році за направленням лікаря-консультанта дитина двічі проходила стаціонарне лікування в Київській психоневрологічній лікарні № 2, за результатами якого їй було рекомендовано загальнозміцнюючі препарати та процедури, заняття з педагогом та логопедом, масаж, логотриміку, навчання в логопедичному дитячому садку, монтессорі-терапію та прийом медичних препаратів, а саме: тенотен, нейровітан, когнум, магне В6.

Згідно з висновком лікаря-психіатра від 20.02.2017 року дитині рекомендоване навчання в логопедичному дитячому садку та медикаментозна терапія (т. 1, а.с. 32).

У 2016-2017 роках дитина двічі проходила лікування в стаціонарі денного перебування Мовного центру при психіатричній лікарні, неодноразово обстежувалась лікарями та психологами, які дійшли висновку, що хлопчику показані корекційно-розвиткові заняття, психологічний супровід та подальше діагностичне вивчення.

Також, у 2017 році через прояви неврологічної симптоматики дитина проходила лікування у неврологічному відділенні дитячої лікарні та була поставлена на облік до лікаря-невролога.

Крім того, слід зазначити, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується, що на виконання наданих рекомендацій дитина, яка проживає разом із позивачем, відвідує логопедичний садок, заняття з психологом, логопедом, періодично проходить курси масажу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч. 2 ст. 181 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліменти аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку.

Разом з тим, положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182-184 СК України).

Крім того, згідно з роз`ясненнями, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, з огляду на вищенаведені положення законодавства, а також зважаючи на хвороби дитини, лікування яких потребує тривалого часу та значних матеріальних затрат, висновок суду першої інстанції щодо збільшення розміру аліментів до 4 000 грн. 00 коп. є обґрунтованим та таким, що у повному обсязі відповідає інтересам дитини.

Та обставина, що відповідач зареєстрував новий шлюб та має ще одну малолітню дитину, не звільняє його від обов`язку надавати достатні грошові кошти на належне утримання сина, зокрема його лікування, адже у разі невжиття на даному етапі всіх можливих заходів для корекції розвитку дитини можуть настати відповідні негативні та незворотні наслідки.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що у ході розгляду даного спору відповідачем не наведено обставин, які, в розумінні положень ст. 182 СК України свідчили б про відсутність можливості сплачувати аліменти у розмірі 4 000 грн. 00 коп. щомісячно, на утримання власної дитини.

Доводи апеляційної скарги стосовно безпідставного стягнення з нього на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини колегія суддів оцінює критично, адже суд першої інстанції, з урахуванням наданих позивачем доказів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність та понесення позивачем додаткових витрат (придбання ліків) у визначеній сумі.

Також, слід зазначити, що під час апеляційного розгляду представник відповідача повідомила суду, що відповідачем присуджені судом додаткові витрати сплачені у добровільному порядку, тобто відповідач фактично погодився з наявністю додаткових витрат та їх розміром.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення спрямоване на захист інтересів дітей.

Натомість, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а відтак не впливають на законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Оснач Світланою Анатоліївною, - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 01 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Г.В. Крижанівська

А.О. Чобіток