ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8011/19 Справа № 206/5888/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року по справі за позовом першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи - приватне підприємство Цесія, комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Лівобережжя, про витребування майна,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року перший заступник прокурора Дніпропетровської області, діючи в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про витребування майна.

Вказував, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м.Дніпра об`єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь інших осіб, в тому числі нежитлового приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 125 кв.м, що розташоване у житловому будинку літ.А-5 по АДРЕСА_1 .

Зазначав, що рішенням Дніпропетровської обласної ради №232-10/ХХІУ від 23 жовтня 2003 року «Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області» в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська, затверджено розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради №159-р від 18 серпня 2003 «Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м.Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Лівобережжя».

Вказував також на те, що рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19 листопада 2003 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя», до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18 серпня 2003 року (п.1 рішення міської ради).

З урахуванням положень ст.128 ЦК Української РСР, ст.ст. 31,35 Закону України «Про власність» (чинних на час прийняття зазначених вище рішень) територіальна громада міста набула права власності на об`єкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18 серпня 2003 року.

Посилався також на те, що на підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради №159-р від 18 серпня 2003 року, рішення Дніпропетровської обласної ради від 23 жовтня 2003 року №232-10/ХХІУ відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 29 квітня 2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення №68, що розташоване по вул. АДРЕСА_1 ,5 у м.Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1).

Рішенням Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02 березня 2011 року об`єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема КЖЕП «Лівобережжя», передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю».Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов`язувалось з визначенням єдиного підприємства, наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю».

Разом з тим, 06 серпня 2012 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради.

Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02 березня 2011 року КЖЕП «Лівобережжя» в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року у справі №38/5005/6636/2012 комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором КЖЕП «Лівобережжя» призначено арбітражного керуючого Барановського О.М., яким, всупереч вимог чинного законодавства та рішення Дніпропетровської міської ради з питань управління об`єктами комунальної власності, нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , що розташоване у АДРЕСА_3 літ.А-5 по вул АДРЕСА_1 ,5 у м АДРЕСА_1 , з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_4 68, що розташоване АДРЕСА_5 літ. А-5 по вул АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 в АДРЕСА_6 Дніпро, загальною площею 125 кв.м, оформлених протоколом №1 від 27 грудня 2012 року та переможцем яких визначено ПП «Цесія».

Вказував також на те, що на підставі протоколу №1 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_4 68, що розташоване АДРЕСА_5 літ АДРЕСА_7 -5 АДРЕСА_1 , загальною площею 125 кв.м, між комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради в особі ліквідатора Саричевої Н.В. та приватним підприємством «Цесія» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №68 АДРЕСА_8 вул АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 Дніпро, загальною площею 125 кв.м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В. та зареєстровано в реєстрі за №682, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об`єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі.

Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Лівобережжя» арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення №68 по АДРЕСА_1 , загальною площею 125 кв.м та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27 грудня 2012 року товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , що розташоване АДРЕСА_5 літ АДРЕСА_7 -5 АДРЕСА_1 , оформлених протоколом №1 від 27 грудня 2012 року та визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27 травня 2013 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., укладений між ліквідатором арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та ПП «Цесія» з відчуження нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , що розташоване АДРЕСА_7 -5 АДРЕСА_1 , загальною площею 125 кв.м.

Вказане нерухоме майно ПП «Цесія» відчужено на користь ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 05 червня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив витребувати від відповідача на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , що розташоване АДРЕСА_5 літ АДРЕСА_7 -5 АДРЕСА_1 , загальною площею 125 кв.м, а також на користь прокуратури Дніпропетровської області суму сплаченого судового збору у розмірі 1.723 грн.50 коп.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року позовні вимоги першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради задоволено.

Витребувано від ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення 68, що розташоване у житловому будинку літ.А-5 в м АДРЕСА_9 Дніпро вул АДРЕСА_9 Кондукторська АДРЕСА_1 , загальною площею 125 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь прокуратури Дніпропетровської області сплачений судовий збір у розмірі 1.723 грн.50 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував наступного:

- апелянт, як співвласник вказаного спірного майна, не був залучений до участі у справі, незважаючи на те, що на момент ухвалення вказаного рішення суду він вже був співвласником спірного нерухомого майна;

- апелянт набув права власності на 1/2 спірного нерухомого майна на підставі ухвали Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року по справі №206/7093/16-ц, вказана ухвала набрала законної сили.

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням Дніпропетровської обласної ради №232-10/ХХІУ від 23 жовтня 2003 року «Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області» в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м.Дніпропетровська затверджено розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради №159-р від 18 серпня 2003 року «Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Лівобережжя».

Рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19 листопада 2003 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18 серпня 2003 року (п.1 рішення міської ради).

З урахуванням положень ст.128 ЦК Української РСР, ст.ст.31, 35 Закону України «Про власність» (чинних на час прийняття зазначених вище рішень) територіальна громада міста набула права власності на об`єкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18 серпня 2003 року.

Відповідно до підпункту 2.1 рішення Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19 листопада 2003 року комітету комунальної власності міської ради доручено внести зміни до установчих документів комунального підприємства відповідно до чинного законодавства.

Наказом комітету комунальної власності міської ради від 17 лютого 2004 року №15-КВ затверджено нову редакцію статуту комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, перереєстрованого Виконкомом Дніпропетровської міської ради 25 лютого 2004 року, реєстраційна справа №04052092Ю0040072.

На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради №159-р від 18 серпня 2003 року, рішення Дніпропетровської обласної ради від 23 жовтня 2003 року № 232-10/ХХІУ відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 29 квітня 2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності права комунальної власності на нежитлове приміщення №68, що розташоване по вул АДРЕСА_1 ,5 АДРЕСА_10 м АДРЕСА_9 Дніпро (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1).

Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов`язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю».

Разом з тим, 06 серпня 2012 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради.

Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02 березня 2011 року КЖЕП «Лівобережжя» в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року у справі №38/5005/6636/2012 КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором КЖЕП «Лівобережжя» призначено арбітражного керуючого Барановського О.М., яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об`єктами комунальної власності, нежитлове приміщення №68, що розташоване по АДРЕСА_1 , з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_4 68 АДРЕСА_1 , загальною площею 125 кв.м, оформлених протоколом №1 від 27 грудня 2012 року, та переможцем яких визначено приватне підприємство «Цесія».

На підставі протоколу №1 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_11 , загальною площею 125 кв.м, між комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради в особі ліквідатора Саричевої Н.В. та приватним підприємством «Цесія» укладено договір купівлі-продажу №682 нежитлового приміщення №68 АДРЕСА_1 , загальною площею 125 кв.м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В. та зареєстровано в реєстрі за №682, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об`єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі.

Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Лівобережжя» арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення № АДРЕСА_11 та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27 грудня 2012 року товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , АДРЕСА_7 -5 АДРЕСА_1 , оформлених протоколом №1 від 27 грудня 2012 року та визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27 травня 2013 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та ПП «Цесія» з відчуження нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , АДРЕСА_12 , загальною площею 125 кв.м.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірне нерухоме майно вибуло з володіння Дніпровської міської ради поза її волею наявні правові підстави для задоволення позову про витребування майна у відповідача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача, відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (вказане відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно ч.1 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

З матеріалів справи, а саме інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.152,т.3) вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є власником 1 АДРЕСА_13 2 приміщення АДРЕСА_11 , співвласником іншої 1/2 частки вказаного приміщення є ОСОБА_1 (дата державної реєстрації 25 вересня 2017 року).

За таких обставин, зважаючи на те, що на час розгляду справи місцевим судом ОСОБА_3 вже був співвласником приміщення, яке просить витребувати позивач, суд першої інстанції безпідставно не залучив його до участі в справі як співвласника.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову та задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції вирішив питання про права та інтереси особи, не залучивши її до участі у справі, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо залучення співвідповідача.

З матеріалів справи також вбачається, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 липня 2019 року (т.3 а.с.127-135) апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 370 ЦПК України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами глави V ЦПК України -Перегляд судових рішень.

Частиною 3 ст.370 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.370 ЦПК України, суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Виходячи з вищенаведеного, згідно ч.3 ст. 370 ЦПК України постанова Дніпровського апеляційного суду від 16 липня 2019 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи: приватне підприємство Цесія, комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Лівобережжя, про витребування майна відмовити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 липня 2019 року скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.