Справа № 750/8724/19
Провадження № 2-о/750/153/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю секретаря судового засідання Хамайко С. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення;

заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація,

в с т а н о в и в:

01.08.2019 ОСОБА_1 (далі заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, факту загибелі її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні ним 05.09.2014 обов`язків військової служби в районі м. Щастя Новоайдарського району Луганської області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти держави Україна.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що встановлення вказаного вище юридичного факту необхідно для подальшого визнання статусу ОСОБА_2 як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954, тобто жертв міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав і обов`язків, передбачених цієї Конвенцією.

Заявник і представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

Заявник і представник Міністерства соціальної політики України надіслали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності; Російська Федерація про причини своєї неявки представника суд не повідомила, що не перешкоджає розглядові справи за відсутності її учасників.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заявник, є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, який відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.08.2014 № 51 проходив військову службу на посаді водія-електрика польової лазні (а.с. 31, 33).

Як убачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.32), ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер у віці 37 років.

Згідно з матеріалами справи, зокрема: копії акту службового розслідування від 04.03.2015, копії повідомлення про смерть, копії наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22.04.2015 № 84, копії лікарського свідоцтва про смерть від 09.09.2014 № 242, копії витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 17.11.2014 (протокол № 3602) та копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2014 № 71 (а.с. 33-44), які в сукупності узгоджуються між собою, а тому вважається доведеним, ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок вогнепального вибухового осколкового поранення грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів при безпосередній участі в проведенні Антитерористичної операції (АТО).

Суд констатує, що факт збройної (військової) агресії Російської Федерації проти держави Україна є загальновідомим, оскільки зафіксований в багатьох нормативно-правових актах як національного так і міжнародного рівня, зокрема:

- в Законі України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», ухваленому парламентом в зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України;

- в резолюції ООН від 19.12.2017, якою підтверджено існування збройного конфлікту між Україною та Росією, засуджено застосування Росією власних законів на окупованій території та примусове переведення громадян України на російське громадянство, заявлена вимога до Росії виконати проміжне рішення Міжнародного суду ООН з відновлення прав і свобод громадян України на півострові;
- в постанові Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VІІІ, якою затверджено Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, ОСОБА_3 , національних парламентів світу про визнання Російської Федерації державою-агресором по відношенню до України,
і силу положень частини третьої статті 82 ЦПК України не підлягає доведенню в межах цієї справи.

Відповідно до положень Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка поширюється й на померлих осіб (ст.4), ОСОБА_2 знаходився під правовим захистом цієї Конвенції, тобто є жертвою міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав і обов`язків, передбачених цієї Конвенцією.
Оскільки натепер в Україні відсутній порядок встановлення факту загибелі військовослужбовців саме внаслідок збройної (військової) агресії Російської Федерації, вимоги заявника про встановлення факту загибелі її сина внаслідок збройної агресії Російської Федерації в судовому порядку є такими, що ґрунтуються на законі, а тому подана заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 258, 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 задовольнити. Встановити факт загибелі її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні ним 05.09.2014 обов`язків військової служби в районі м. Щастя Новоайдарського району Луганської області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти держави Україна.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів від дня його складання, через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя В. О. Коверзнев