Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 357/5582/16-ц

провадження № 61-13114св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю Нью файненс сервіс»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Апеляційного суду Київської області

від 13 квітня 2017 року в складі колегії суддів: Волохова Л. А., Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» (далі - ТОВ «ФК «Рантьє»), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Нью файненс сервіс» (далі -

ТОВ «Нью файненс сервіс»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 28 квітня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Рантьє», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Л71.188.29086, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 12 974,00 грн, строком до

28 червня 2018 року. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання, станом на 31 грудня 2015 року, виникла заборгованість у розмірі 10 859,20 грн.

З урахуванням викладеного, ТОВ «ФК «Рантьє», правонаступником якого є

ТОВ «Нью файненс сервіс», просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 859,20 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні належні та допустимі докази набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором від 28 квітня 2014 року № Л71.188.29086, укладеним між ПАТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2017 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Рантьє» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 859,20 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із доведеності розміру заборгованості та наявності підстав для задоволення позову про стягнення кредитної заборгованості із відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 28 квітня 2014 року між ПАТ «Ідея банк» та

ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Л71.188.29086, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 12 974,00 грн строком на

50 місяців, зокрема до 28 червня 2018 року, зі сплатою 0,0010 % річних від залишкової суми кредиту.

Повернення кредитних коштів мало відбуватися за графіком, затвердженим додатком № 1 до вказаного кредитного договору, до першого числа кожного місяця, перші 49 внесків у рівній сумі 259,49 грн, а останній внесок у розмірі 259,27 грн до 28 червня 2018 року.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 кредитного зобов`язання, станом на 31 грудня 2015 року, утворилась заборгованість у розмірі 10 859,20 грн, із яких: основний борг - 5 928,97 грн, прострочений борг - 4 930,12 грн, прострочені проценти - 0,1 грн, строкові проценти - 0,01 грн.

31 грудня 2015 року між ПАТ «Ідея банк» та ТОВ «ФК «Рантьє» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) відступає та передає у власність факторові (новому кредитору) з 21 грудня 2015 року права вимоги під фінансування від фактора, а фактор набуває (приймає у власність) від клієнта з 31 грудня 2015 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту за плату. Фактор після переходу до нього прав вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом та боржником, та одержує право замість клієнта вимагати від боржника належного виконання ними зобов`язань за такими кредитними договорами в межах переданих прав вимоги (пункти 1.1, 1.2 договору факторингу).

Встановлено, що у період з 31 грудня 2015 року по 21 квітня 2016 року ОСОБА_1 не було здійснено жодної сплати у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплатити проценти.

Таким чином, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення у справі, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), обґрунтовано виходив із доведеності позову ТОВ «ФК «Рантьє», правонаступником якого є ТОВ «Нью файненс сервіс», та наявності передбачених статтями 526, 1050, 1054 ЦК України підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки ОСОБА_1 не виконував належним чином взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, що призвело до утворення заборгованості.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Щодо зупинення виконання рішення суду

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2017 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2017 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська