Єдиний унікальний номер 235/2741/19 Номер провадження 22-ц/804/2073/19
Головуючий у 1 інстанції Бородавка К.П. Єдиний унікальний № 235/2741/19
Доповідач - Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/2073/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Г.В. Новікової,

за участю секретаря Ситніка Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційними скаргами Покровської міської ради Донецької області та Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2019 року цивільну справу № 235/2741/19 за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської ради Донецької області та Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди (головуючий у 1 інстанції суддя Бородавка К.П.),

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він працює в Покровській центральній районній лікарні (після зміни назви - Комунальне некомерційне підприємство «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування») з 1999 року на різних посадах, у тому числі у період з 01.01.2012 року по 29.12.2017 року на посаді головного лікаря районної лікарні на умовах контракту. 29.12.2017 року розпорядженням Покровського міського голови № 128 pro він був звільнений з посади головного лікаря Покровської ЦРЛ з 31.12.2017 у зв`язку з закінченням строку дії контракту від 30.12.2014 на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Та розпорядженням Покровського міського голови № 129 pro від 29.12.2017 року на підставі п. 2 ст. 23 КЗпП України позивач призначений виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської ЦРЛ з 01.01.2018 року. Крім того, з 02.01.2019 року на 2019 рік його прийнято тимчасово за сумісництвом в Покровську ЦРЛ на 0,25 посадового окладу лікаря-пульмонолога поліклініки, з доплатою 25% посадового окладу лікаря-терапевта відділення профілактики.

12.04.2019 року розпорядженням Покровського міського голови № 129 pro «Про припинення виконання обов`язків» припинено виконання ним обов`язків головного лікаря у зв`язку з призначенням головного лікаря.

Позивач вважає таке розпорядження незаконним, оскільки розпорядженням від 29.12.2017 № 129 pro він був призначений виконуючим обов`язки головного лікаря підставі п. 2 ст. 23 КЗпП України, що на його думку є строковим трудовим договором, припинення дії якого пов`язано з настанням певної події, а саме призначення керівника закладу за результатами конкурсу. Та оскільки така подія не настала, то підстави для розірвання з ним трудового договору відсутні.

Просив визнати його звільнення з роботи шляхом припинення виконання обов`язків незаконним. Скасувати розпорядження Покровського міського голови від 12.04.2019 року №129pro «Про припинення виконання обов`язків» та поновити його виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської центральної районної лікарні. Стягнути з Покровської міської ради та Покровської ЦРЛ на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, компенсацію за моральну шкоду спричинену незаконним звільненням у сумі 40 000 грн. та понесені ним судові витрати.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Визнано незаконним звільнення з роботи шляхом припинення виконання обов`язків. Скасовано розпорядження Покровського міського голови від 12.04.2019 року № 129 pro «Про припинення виконання обов`язків». Позивача поновлено на роботі виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської ЦРЛ. Стягнуто з Покровської ЦРЛ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34 455,05 грн. та 10 000 грн у якості відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, Покровська міська рада Донецької області подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог зазначає, що виконання обов`язків головного лікаря не може вважатися безстроковим трудовим договором, а тимчасове заступництво є окремим видом виконання обов`язків тимчасового працівника. Посади «виконуючий обов`язки головного лікаря » в штатному розписі не існує, тобто посада позивача «лікар-терапевт» є основною, а посаду лікаря-пульмонолога він займає за сумісництвом. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та понесених ним витрат на правову допомогу. Крім того, на їх думку, Покровська міська рада Донецької області є неналежним відповідачем у справі, оскільки спірне розпорядження було видане Покровським міським головою.

Від Покровської ЦРЛ також надійшла апеляційна скарга, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі. В обґрунтування зазначає, що призначення особи на посаду головного лікаря передбачає укладення контракту та призначення позивача виконуючим обов`язки не є прийняттям на роботу на вказану посаду. Питання щодо призначення в.о. головного лікаря вирішується головою Покровської міської ради, що є керівником засновника Покровської ЦРЛ, проте позивач до міської ради з цього питання не звертався. Крім того, зазначає, що представник позивача ОСОБА_2 мав договір про надання правової допомоги з Покровською ЦРЛ, тобто наявний конфлікт інтересів.

Позивач надав відзиви на апеляційні скарги відповідачів, у яких просив залишити скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу Покровської міської ради Донецької області зазначив, що відповідно до ст.. 23 КЗпП України строковий трудовий на виконання обов`язків головного лікаря з ним було укладено на певний строк, а саме до настання певної події, призначення керівника закладу за результатами конкурсу. Ані в його заяві, ані в розпорядженні № 129 pro від 29.12.2017 року не було зазначено іншого строку виконання обов`язків головного лікаря. Оскільки така подія не наступила, то відсутні підстави для його звільнення за п.2 статті 36 КЗпП України. Посилання відповідача на неможливість його поновлення на посаді в.о. головного лікаря, через відсутність такої посади у штатному розкладі, не спростовує правого висновку суду щодо безстроковості характеру трудового договору та незаконного його припинення. Доводи щодо його роботи на посаді лікаря-пульмонолога, на яку його було прийнято тимчасово за сумісництвом, не спростовують висновків суду та ці обставини ні є спірним у справі. Крім того, ним надано належні докази на підтвердження завдання йому моральної шкоди, у тому числі медичні документи щодо погіршення стану здоров`я внаслідок порушення його трудових прав. Визначений судом розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності виваженості та справедливості.

Аналогічні доводи викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу Покровської ЦРЛ. Також зазначено, що доводи відповідача щодо відсторонення його за неналежне виконання обов`язків не відповідає дійсності. В розпорядженні зазначено про припинення виконання обов`язків у зв`язку із призначенням головного лікаря.

В судовому засіданні апеляційного суду представники відповідача Покровської міської ради доводи апеляційних скарг підтримали, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради доводи апеляційних скарг підтримала, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі.

Позивач та його представник у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційних скарг заперечували, просили рішення суду залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав.

Згідно зі ст.. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. (ч.3 ст.21)

У статті 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 30.12.2014 року між Красноарміською міською радою та позивачем укладено Контракт з керівником комунального закладу охорони здоров`я на строк з 01.01.2015 до 31.12.2017 року. Розпорядженням в.о. голови Красноармійської міської ради №67 pro від 31.12.2014 року ОСОБА_1 призначений головним лікарем Красноармійської центральної районної лікарні (в подальшому, після зміни назви, Покровська центральна районна лікарня) з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року включно згідно з укладеним контрактом від 30.12.2014 року.

За закінченням строку дії контракту позивач розпорядженням №128 pro від 29.12.2017 звільнений з посади головного лікаря Покровської ЦРЛ з 31 грудня 2017 року на підстав п.2 ст.36 КЗпП України.

Розпорядженням голови Покровської міської ради від 29.12.2017 року №129 pro позивача, на підставі його заяви та положень Закону України «Про місцеве самоврядування», п.2 ст. 23 КЗпП України, призначено виконуючим обов`язки головного лікаря Покровської ЦРЛ з 01.01.2018 року; встановлено надбавку в розмірі 50% посадового окладу за складність, напруженість у роботі.

У період 2012-2019 роки наказами головного лікаря ОСОБА_1 неодноразово приймався тимчасово за сумісництвом на посаду лікаря-пульмонолога на 0,25 ставки. Останнім наказом в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ від 02.01.2019 №1к ОСОБА_1 прийнято тимчасово за сумісництвом на 0,25 посадового окладу лікаря-пульмонолога поліклініки і дозволено вести роботу в межах норми робочого часу за основною посадою, з доплатою 25% посадового окладу лікаря-терапевта відділення профілактики з 01.01.2019 на 2019 рік.

Розпорядженням голови Покровської міської ради №129 pro від 12.04.2019 року на підставі положень Закону України «Про місцеве самоврядування» та п.2 ст. 36 КЗпП України 12.04.2019 року припинено виконання обов`язків головного лікаря Покровської ЦРЛ ОСОБА_1 у зв`язку з призначенням головного лікаря.

В подальшому розпорядженнями голови Покровської міської ради виконання обов`язків головного лікаря Покровської ЦРЛ покладено на інших осіб, а саме: з 15.04.2019 року на заступника головного лікаря з хірургічної допомоги ОСОБА_3 (розпорядження №132 pro від 15.04.2019 року), з 16.04.2019 року на лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_4 (розпорядженням №134 pro від 15.04.2019 року).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються сторонами.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, посилаючись на положення ст.ст. 23, 36 КЗпП України, виходив з того, що ОСОБА_1 виконує обов`язки понад два місяця, в розпорядженні про покладення виконання обов`язків відсутній запис щодо строкового характеру трудового договору, а тому позивач вважається таким, що виконував обов`язки головного лікаря Покровської ЦРЛ за безстроковим трудовим договором. Оскільки строк дії трудового договору не сплинув, то розпорядження про припинення виконання позивачем обов`язків головного лікаря на підставі п.2 ст.36 КЗпП України є незаконним, що є підставою для поновлення на роботі і стягнення відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України та ст.ст. 23, 1167 ЦК України середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

За змістом статті 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

На підставі наведених норм позивач вважає продовженими його трудові відносини на посаді виконуючого обов`язки головного лікаря Покровської ЦРЛ.

Разом з тим, відповідно до положень частин сьомої - дев`ятої статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я керівником закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства.

Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладення з ними контракту на строк від трьох до п`яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень пункту 20 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Згідно зі ст..42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів; укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради.

Відповідно до пункту 2 Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я та Типової форми контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 642 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), призначення на посаду керівника закладу здійснюється відповідно до законодавства керівником органу, до сфери управління якого належить (в управлінні якого перебуває) заклад, або за рішенням обласної, районної ради чи сільським, селищним, міським головою.

Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я затверджено Постановою КМУ від 27 грудня 2017 року №1094. Цей Порядок визначає механізм проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я (далі - конкурс). Вимоги цього Порядку поширюються на відбір кандидатур на посади керівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я (далі - заклад), крім закладів охорони здоров`я МВС, військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, утворених відповідно до законів.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що питання призначення на посаду керівника комунального закладу охорони здоров`я є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування та відбувається лише на конкурсній основі на підставі контракту. Таким чином, убачається, що процедура обрання та затвердження претендентів на посаду керівника закладу охорони здоров`я є чітко регламентованою, та призначення претендента на посаду керівника можливе лише у разі дотримання усіх умов та порядку проведення конкурсу, визначеного законом. У даному випадку зазначеної процедури дотримано не було.

Відповідно до п.1.1 Статуту Покровської ЦРЛ, затвердженого рішенням міської ради від 04.04.2019 №7164-15, Покровська ЦРЛ є лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, що надає населенню вторинну медичну допомогу та перебуває у комунальній власності.

Згідно з п. 51.1 Статуту Покровської ЦРЛ головний лікар на умовах контракту призначається на посаду та звільняється з посади розпорядженням Покровського міського голови.

Враховуючи те, що Покровська ЦРЛ перебуває в управлінні Покровської міської ради, головний лікар цього закладу призначається розпорядженням Покровського міського голови, а переукладання строкового трудового договору (контракту) з керівником закладу можливе лише у випадку підписання строкового трудового договору (контракту) на новий термін, то призначення позивача виконуючим обов`язки керівника закладу не свідчить про те, що дія трудового договору з ним як головним лікарем продовжена на невизначений строк.

Крім того, з посади головного лікаря позивача звільнено 31 грудня 2017 року за закінченням строку дії контракту, розпорядження щодо припинення трудового договору ним не оскаржено, питань щодо проведення відповідного конкурсу на зайняття вакантної посади не порушувалось, відповідних заяв щодо участі у конкурсі у встановленому законом порядку ним не подавалось.

В подальшому ОСОБА_1 було призначено на посаду виконуючого обов`язки головного лікаря, звільнення з якої він зазначає як підставу звернення до суду із позовом про поновлення на роботі.

Відповідно до ст.. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом розгляду даної справи є поновлення працівника на посаді «виконуючого обов`язки головного лікаря», але поняття «виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника» та «виконання роботи за безстроковим трудовим договором» не є тотожними поняттями. Окремої посади «виконуючий обов`язки головного лікаря» не передбачено ані класифікатором посад, ані в штатному розкладі Покровської ЦРЛ.

Правове регулювання відносин, пов`язаних із призначенням працівника виконуючим обов`язки, здійснюється на підставі Кодексу законів про працю України, роз`яснень Держкомітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок оплати тимчасового замісництва» від 29 грудня 1965 року № 30/39 (у редакції від 11 грудня 1986 року), що діє в частині, яка не суперечить КЗпП України та іншим нормативно-правовим актам України.

За змістом норм, що містяться у зазначених актах, в їх системному зв`язку, виконання службових обов`язків за більш відповідальною посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це пов`язане з розпорядчими функціями, працівником, який працює на тому ж підприємстві, в установі, організації, є тимчасовим замісництвом. Тимчасове виконання обов`язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) на підприємстві. Працівник, який заміщує тимчасово відсутнього працівника, на період замісництва звільняється від виконання обов`язків, обумовлених трудовим договором за основним місцем роботи. Працівнику, що заміщує, виплачується різниця між фактичним окладом і посадовим окладом працівника, якого він заміщує.

Таким чином, виконання тимчасовим замісником посадових обов`язків відсутнього працівника обмежується періодом замісництва, такі трудові відносини за своїм характером завжди є строковими, оскільки замісництво встановлюється на конкретний проміжок часу.

Юридичних фактів, які зумовили переукладення із позивачем строкового трудового договору як з головним лікарем, не встановлено, а тому не можна погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що строк дії укладеного між сторонами трудового договору не сплинув та наявності підстав для поновлення на роботі виконуючім обов`язки головного лікаря, оскільки норми статті 23, 39-1 КЗпП України, на які посилався суд, до спірних правовідносин не застосовуються.

Не можна погодитися з правовим висновком суду першої інстанції, що відповідно до положень п. 2 Роз`яснення Держкомпраці СРСР і Секретаріата ВЦРПС від 29.12.1965 № 30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва», позивач, як особа, яка виконувала обов`язки тимчасово відсутнього працівника понад два місяця, є таким, що виконую обов`язки головного лікаря безстроково, оскільки відповідно до Постанови ВР України від 12.09.1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Пунктом 2 Роз`яснення визначено, що призначення працівника виконуючим обов`язки за вакантною посадою допускається для посади, призначення на яку проводиться вищим органом управління. В такому випадку керівник підприємства, закладу, організації зобов`язаний не пізніше місячного терміну с дня прийняття працівника на роботу надати вищому органу документи для його призначення на посаду. Цей орган повинен у місячний термін розглянути питання на повідомити про результати.

Проте слід зазначити, що на сьогодні чинним трудовим законодавством, у тому числі постановою КМУ від 16 жовтня 2014 року № 642, якою затверджено «Порядок укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, та Типової форми контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я» та Постановою КМУ від 27 грудня 2017 року №1094, якою затверджено «Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я», врегульовано порядок призначення на посаду керівників комунальних закладів охорони здоров`я, який відрізняється від порядку, визначеного у Роз`ясненні. Визначення законодавцем порядку проведення конкурсу органами місцевого самоврядування на зайняття посад керівників закладів охорони здоров`я відповідного рівня має за мету, в першу чергу, дотримання публічного інтересу, а саме інтересу громади на належне управління такими закладами охорони здоров`я.

Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи заперечень, що відповідно до змісту розпорядження про покладення на позивача виконання обов`язків головного лікаря ОСОБА_1 є виконуючи обов`язки до часу призначення на посаду керівника закладу, оскільки в розпорядженні роботодавця такого терміну не визначено.

Суд помилково врахував правові висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі №308/8168/15-ц та Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 76616385/17 щодо дії строкового трудового договору, оскільки їх зроблено у справах з іншими обставинами, які ні є подібними обставинам у даній справи.

Не заслуговують на увагу посилання учасників справи щодо роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря-пульмонолога, на яку його було прийнято тимчасово за сумісництвом, оскільки ці обставини не є спірним у справі та не впливають на правий висновок суду.

З урахуванням тих обставин, що позивач не є особою, яка прийнята за строковим трудовим договором на посаду головного лікаря, а лише тимчасово виконував обов`язки, покладені на нього, то відсутні підстави для задоволення його позовних вимог щодо визнання незаконним розпорядження та поновлення на роботі. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження та поновлення на роботі.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що Покровська міська рада Донецької області є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до положень п.14 ч.4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства, тобто діє від імені та в інтересах міської ради.

Доводи щодо наявності конфлікту інтересів у представника позивача - ОСОБА_2. не підтверджуються матеріалами справи, з яких не убачається, що під час розгляду цієї цивільної справи останній мав договір про надання правової допомоги з Покровською ЦРЛ.

За таких обставин, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення у справі, що призвело до порушення норм матеріального права, таким чином, воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч.13 ст. 141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Задовольняючі апеляційні скарги відповідачів частково, апеляційний суд, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та того, що позивач звільнений від сплати судового збору з вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак не звільнений від сплати судового збору з вимоги про стягнення моральної шкоди, вважає за необхідне стягнути з позивача на користь Покровської міської ради та Покровської ЦРЛ суму судового збору у розмірі 619,22 грн. грн. на користь кожного за подання апеляційної скарги, та компенсувати відповідачам іншу частину судового збору у розмірі 1683,98 грн. на користь кожного за рахунок Держави.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Покровської міської ради Донецької області та Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради задовольнити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2019 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Покровської міської ради Донецької області та Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Покровської міської ради Донецької області суму судового збору у розмірі 619,22 грн. за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради суму судового збору у розмірі 619,22 грн. за подання апеляційної скарги.

Судові витрати, понесені Покровською міською радою Донецької області за подачу апеляційної скарги в розмірі 1683,98 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судові витрати, понесені Комунального некомерційного підприємства «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради за подачу апеляційної скарги в розмірі 1683,98 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.М. Біляєва

Г.В. Новікова

Повний текст постанови складений 01 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач В.В. Папоян