КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Київ

Справа № 760/17456/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Телегіної Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, постановлену у складі судді Лазаренко В.В.,

про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про встановлення факту, що має юридичне значення.

Не погоджуючись з ухвалою, 29 липня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що законом не визначено іншого порядку встановлення факту наявності або відсутності зазначеного кредитного договору, як звернення до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В судовому засіданні представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» -Супрун В.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду без змін.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за його відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку юридичні наслідки породжує кредитний договір, укладений між сторонами в письмовій формі, а не факт його наявності чи відсутності; чинним законодавством передбачено інший порядок встановлення наявності чи відсутності такого документа шляхом витребування належним чином завіреної копії кредитного договору у юридичної особи - кредитора; заявник має можливість отримати копію кредитного договору, звернувшись з заявою до кредитора.

З висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження колегія суддів погоджується враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ч. 1,2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Таким чином, за змістом викладених норм, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просить встановити факт наявності або відсутності кредитного договору №005-D/000052 від 06.10.2005 року, укладеного з боку ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», посилаючись на те, що він не підписував кредитних договорів з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та коштів за кредитним договором №005-D/000052 від 06.10.2005 року не отримував.

З заяви та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_1 звертався до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з заявами про надання заявнику копії кредитного договору №005-D/000052 від 06.10.2005 року укладеного з боку ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» листом № 3-243000/4224 від 18.05.2018 року повідомив, що з усіх питань, стосовно надання документів по кредитному договору №005-D/000052 від 06.10.2005 року, просить звертатися до нового кредитора ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». У відповідь на запит ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» листом № 26/04/18-477 від 26.04.2018 року повідомив про те, що на момент надання відповіді, тобто станом на 26.04.2018 року, банком не переданий новому кредитору кредитний договір № 005-D/000052 від 06.10.2005 року.

Таким чином, заява ОСОБА_1 не містить посилань на те, які конкретні правові наслідки породжує встановлення юридичного факту наявності або відсутності кредитного договору №005-D/000052 від 06.10.2005 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та не містить вказівки про мету встановлення такого факту.

Натомість зі змісту заяви ОСОБА_1 та доданих копій листів та повідомлень вбачається, що заявник заперечує факт укладення договору №005-D/000052 від 06.10.2005 року між ним та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», тобто заперечує наявність у нього договірних правовідносин з ПАТ «Банк Фінанси та Кредит»; зазначені заперечення викликані надходженням на його адресу повідомлень-вимог ТОВ ФК «Кредит-Капітал» про відступлення права вимоги на користь нового кредитора та наявність за вказаним кредитним договором заборгованості на суму 3667 грн. 67 коп. ( а.с. 6-11).

Отже висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 в порядку окремого провадження є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та суперечать нормам процесуального права, оскільки юридичні факти, що підлягають встановленню судовим рішенням в порядку окремого провадження, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; при цьому встановлення факту в порядку окремого провадження не може пов`язуватись із наступним вирішенням спору про право.

Разом з тим, зі змісту заяви та доданих документів вбачається, що встановлення факту наявності чи відсутності кредитного договору пов`язується заявником з наступним вирішенням спору щодо наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором, що суперечить змісту ст. 315 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування немає, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.