Ухвала

03 жовтня 2019 року

справа № 280/468/18

провадження № 61-17688ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 липня 2019 рокута постанову Житомирського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, уточнивши позовні вимоги, просив спростувати інформацію вказану на звукозаписі судового засідання від 21 червня 2017 року, тексті рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 лютого 2018 року у справі № 280/61/17 про те, що «Часто керівництво давало вказівку видати ОСОБА_1 зерно, м'ясо, вони виконували вказівку колгоспу, сказали вона видала, там є її підпис, були всі працівники, часто приїжджав водій, виконували команди голови колгоспу», в тій частині, що ОСОБА_1 видавалося зерно і м'ясо. Зобов'язати ОСОБА_2 протягом одного місяця з дня набрання законної сили рішення суду у справі спростувати у такий же спосіб, у який вона була поширена недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн та 1000,00 грн витрат по підготовці та подачі позовної заяви.

Позовна заява мотивована тим, що 21 червня 2017 року в залі судового засідання Коростишівського районного суду Житомирської області, при наданні пояснень суду, ОСОБА_2 поширила відносно про ОСОБА_1 недостовірну інформацію. Вказана інформація жодним чином не стосувалась предмету судового розгляду, доводилося до суду та присутніх у судовому засіданні виключно з метою формування негативної думки щодо особи ОСОБА_1 та можливо після отриманої певної винагороди від ОСОБА_4, яка була відповідачем у тій справі. Суд, у справі №280/61/17, відповідно до норм ч. 10 ЦПК України; нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18 березня 2004 року ст. 230 ЦПК України, за неодноразовими зауваженнями позивача не тільки не знімав з розгляду питання отримання зерна, м`яса, інших питань, що не являються предметом позову, які за змістом ображають честь та гідність позивача, не виконав та включив інформацію до мотивувальної частини рішення. Доведена інформація не є оціночним судженням ОСОБА_2, а є твердженням про конкретні факти, які звинувачують ОСОБА_1 у незаконній діяльності та протиправній поведінці, зокрема в тому, що останній протиправно використовував посадові обов`язки для незаконного отримання зерна, м`яса. Негативний характер інформації, поширений у такий спосіб, порушує особисті немайнові права позивача, а саме: порочить його честь, гідність та ділову репутацію. Поширена ОСОБА_2 недостовірна інформація була прийнята судом, сторонами та свідками та могла бути поширена необмеженому колу осіб, що спричинило позивачу значні іміджеві втрати, які виражаються у зменшенні його авторитету на роботі, серед жителів міста, району та області, зважаючи на дані звинувачення у корупційному правопорушенні.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

27 вересня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 липня 2019 рокута постанову Житомирського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не встановили всі фактичні обставини, що мають значення для справи. Зокрема, судами проігноровано висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації стягнення витрати по підготовці та подачі позовної заяви в сумі 1 000 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.

Отже, справа № 280/468/18 не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 280/468/18 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою у силу своїх властивостей, незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються і на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 липня 2019 рокута постанову Житомирського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар