Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 757/46824/18-ц
Номер провадження 22-ц/824/3865/2019
Головуючий у суді першої інстанції Т.В. Остапчук
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
04 березня 2019 року місто Київ

Номер справи 757/46824/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в інтересах

малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5

Олеговича

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сідрейл»

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сідрейл», подану представником Погорєловим ДмитромІгоровичем

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року, постановлену у складі судді Остапчук Т.В., в приміщенні Печерського районного суду міста Києва, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Сідрейл» про визнання права власності, мотивованим тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 раптово помер її чоловік ОСОБА_8, батько їхніх спільних малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_5. Із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася вона в своїх інтересах та в інтересах двох малолітніх дітей, а також повнолітні діти померлого від першого шлюбу. Зазначила, що усе спадкове майно з чого б воно не складалося і де б не знаходилося прийняли вона та її діти ОСОБА_8 і ОСОБА_5. За життя її чоловік ОСОБА_8 був учасником ТОВ «Сідрейл» і володів часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 60%. Вважає, що їй як дружині померлого чоловіка та їхнім дітям ОСОБА_8 та ОСОБА_5 належить частка у майні Товариства у розмірі 48%. Проте, відповідач не здійснює передбачених законом дій, а навпаки вживає активних дій щодо відчуження майна Товариства. Такі дії відповідача порушують право власності позивача та її малолітніх дітей на частку у майні ТОВ «Сідрейл».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/46824/18-ц за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ТОВ «Сідрейл» про визнання права власності.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення даного позову задоволено частково. Накладено арешт у межах суми заявлених позовних вимог на транспортні засоби, що належать ТОВ «Сідрейл», а саме: - Audi Q7, 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1; - Lexus LX 570, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2; - Volkswagen Touareg, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3. Заборонено ТОВ «Сідрейл» вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного йому рухомого та нерухомого майна.

У листопаді 2018 року ТОВ «Сідрейл» подало до суду заяву про зустрічне забезпечення, у якій просить суд зобов'язати ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 грн. В обґрунтування зазначено, що забезпечення позову призводить до фактичного припинення ряду видів діяльності товариства. Накладення арешту на частину майна спричинить збитки Товариству.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Сідрейл» про зустрічне забезпечення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ «Сідрейл», через свого представника ПогорєловаД.І., подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права, невідповідність фактичним обставинам справи, що мають значення для вирішення питання про застосування зустрічного забезпечення у даній справі.

В обґрунтування зазначено, що судом першої інстанції фактично проігноровано необхідність зустрічного забезпечення у зв'язку із забороною відповідачу вчиняти будь які дії щодо відчуження належного йому рухомого та нерухомого майна. В оскаржуваній ухвалі суд надав оцінку лише арешту автомобілів та не надав оцінку можливим збиткам спричиненим частковою забороною на здійснення де - яких видів діяльності товариства. Ухвала суду, яка забороняє відчужувати товар зупиняє будь - яку торгівлю Товариства незважаючи на наявність чи відсутність безпосередньо арешту накладеного виконавцем на конкретний товар. Відмовляючи у застосуванні зустрічного забезпечення суд першої інстанції не взяв до уваги те, що у ТОВ «Сідрейл» існують зобов'язання перед ТОВ «ІнвестАгро Капітал» з поставки вагонів, виконання яких забезпечено неустойкою, що станом на тепер не можуть бути виконані у зв'язку із забороною відчуження всього рухомого та нерухомого майна товариства. Суд не врахував, що збитки спричинені забезпеченням позову очевидні та значні.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Сідрейл» сторона позивача зазначила, що вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, та відсутніми підстави для її скасування. Апелянт не навів жодних обставин, з якими приписи процесуального закону пов'язують зобов'язання суду застосовувати зустрічне забезпечення та не надано суду належних і допустимих доказів, якими вони підтверджуються.

У відповідності до вимог п.13 ст.7, п.5 ч.1 ст. 353, ч.2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду про зустрічне забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні Печерського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ТОВ «Сідрейл» про визнання права власності.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року накладено арешт у межах суми заявлених позовних вимог на транспортні засоби, що належать ТОВ «Сідрейл», а саме: Audi Q7, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_4; Lexus LX 570, 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_7, номер кузова НОМЕР_5; Volkswagen Touareg, 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_8, номер кузова НОМЕР_6. Заборонено ТОВ «Сідрейл» вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного йому рухомого та нерухомого майна.

Так, відмовляючи у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача не надано суду розрахунку вартості арештованого майна, вказане арештоване майно перебуває на балансі товариства, доказів на підтвердження розміру збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову, а також не надано належних доказів на підтвердження їх можливого існування. Суд виходив з того, що арешт накладався тільки із забороною відчуження.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Перелік випадків, у яких суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений частиною третьою статті 154 ЦПК України, та є вичерпним. Так, суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У відповідності до частини 4 статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову (частина п'ята статті 154 ЦПК України).

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

З огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на матеріальний стан відповідача, як власника майна, та не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування, враховуючи відсутність доказів завдання відповідачу збитків внаслідок накладення арешту на рухоме й нерухоме майно Товариства в межах суми заявлених позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом, оскільки з огляду на підстави та предмет позову арешт спірного майна є співмірним заявленим позовним вимогам.

Суд, у визначеному законом порядку, розглянув заяву сторони та за результатами розгляду постановив відповідну ухвалу про відмову у зустрічному забезпеченні.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності застосування зустрічного забезпечення, також не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального закону. Підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить. Доводи апеляційної скарги у своїй сукупності зводяться до оскарження ухвали про забезпечення позову.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Сідрейл» без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сідрейл», подану представником Погорєловим Дмитром Ігоровичем залишити без задоволення, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 04 березня 2019 року.

Судді:

Л.Д.Поливач

А.М.Стрижеус

О.І.Шкоріна