ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8283/19 Справа № 199/3400/19 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Вказувала, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2019 року по справі №199/2606/19 відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, які обвинувачувались у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.1 ст.125 КК України, відносно неї.

Зазначала, що кримінальне провадження №0003183, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2016 року, закрито, при цьому судом роз`яснено обвинуваченим положення ч.3 ст.285 КПК України та той факт, що провадження закривається з нереабілітуючих підстав. Цивільний позов залишено без розгляду із роз`ясненням її права на звернення з таким позовом в порядку цивільного судочинства. У ході досудового розслідування отримано вичерпний перелік доказів, що підтверджують вину відповідачів.

Вказувала також на те, що внаслідок злочинних дій відповідачів вона у даній справі вимушена була звернутись за медичною допомогою до лікарів, проходити обстеження, а внаслідок ударів, нанесених в область голови та очей, поступово почала втрачати зір, звертатись до спеціалістів та проводити операцію на обох очах. Численні обстеження, лікування та проведення операцій порушили не лише її нормальний ритм життя, а й поставили вкрай важке матеріальне становище, оскільки вона доглядає та утримує матір-інваліда ОСОБА_4 , має неповнолітнього сина, якого необхідно забезпечувати всім необхідним, а внаслідок злочину проти її здоров`я, вчиненого сусідами, вимушена постійно виділяти кошти на лікування, підтримання здоров`я.

Зазначала також, що розмір завданої відповідачами майнової шкоди нею оцінено в 24.436 грн.68 коп. Крім того, дії відповідачів спричинили тривалий розлад її здоров`я, вплинули на її психологічний стан, стали підставою для стресу в сім`ї у зв`язку з відсутністю належного досудового розслідування та ухилення підозрюваних від надання пояснень по факту вчиненого, порушення ними засад законодавства. Позивач вважає, що сума в розмірі 20.000 грн. є співмірною тим фізичним та моральним стражданням, що вона понесла у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї відповідачів.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок злочину, в розмірі 24.436 грн.68 коп. та моральну шкоду, завдану внаслідок злочину, в розмірі 20.000 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 446 грн.29 коп., моральну шкоду в розмірі 10.000 грн., а також судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 768 грн.40 коп., а всього 11.214 грн.69 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просила скасувати рішення суду та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- позивачем не доведені обставини, що мають значення для справи, не доведено завдання шкоди в тому розмірі, в якому зазначено у позові;

- завдані позивачу легкі тілесні ушкодження мають незначні скороминучі наслідки, незрозуміло який тривалий час позивач перебувала в стресовому стані та які саме дії відповідачів спричинили тривалий розлад здоров`я;

- суд не надав доказів та аргументів доведеності спричиненої моральної шкоди;

- обвинувальний вирок суду відсутній, вина відповідачів не встановлена.

ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення, просила відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2019 року.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2019 року по справі №199/2606/19 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що обвинувачувались у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.1 ст.125 КК України, відносно потерпілої ОСОБА_2 Кримінальне провадження №0003183, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2016 року, закрито.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1137е від 18 квітня 2017 року, потерпілій ОСОБА_2 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: шести синців в надбрівній області праворуч, на верхній повіці лівого ока, під червою каймою нижньої губи ліворуч, по зовнішньо-задній поверхні лівого передпліччя, садно по задньо-боковій поверхні шиї ліворуч у верхньому відділі, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 24.436 грн.68 коп. підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 446 грн.29 коп., які складаються з оплати за проведення судово-медичного дослідження в розмірі 172 грн.89 коп. від 14 грудня 2016 року, придбання ліків гліцину (35 грн.45 коп.), нейровітану, імету (178 грн.95 коп.), сезаму (59 грн.) відповідно до медичних рекомендацій після отримання тілесних ушкоджень. Щодо придбання інших медикаментів, то суд вважає недоведеними вимоги позивача в цій частині, оскільки відсутні медичні рекомендації на придбання вказаних ліків, пов`язаних з отриманням тілесних ушкоджень 29 жовтня 2016 року. Крім того, позивач не довела належними та допустимими доказами, що лікування катаракти обох очей знаходиться у причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями 29 жовтня 2016 року, тому вимоги щодо стягнення вартості операції та лікування катаракти задоволенню також не підлягають. Крім того, суд першої інстанції з урахуванням того, що в результаті вчинення кримінального правопорушення позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, враховуючи ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, визначив розмір моральної шкоди в розмірі 10.000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Так, місцевий суд встановивши, що внаслідок протиправних дій відповідачів, позивач понесла витрати з оплати за проведення судово-медичного дослідження та витрати на лікування у розмірі 446 грн.29 коп., що становлять розмір спричиненої їй з вини відповідачів майнової шкоди, що підтверджується оглянутими судом чеками, дійшов обґрунтованого висновку, що ця сума підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача.

Що стосується вимог із відшкодування моральної шкоди слід зазначити таке.

Місцевий суд встановивши, що з вини відповідачів, позивачу спричинено моральні страждання, які полягали у завданні останній тілесних ушкоджень та виразилися у порушенні нормальних життєвих зв`язків ОСОБА_2 , яка була змушена застосовувати додаткові зусилля для організації свого повсякденного життя, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10.000 грн. Визначений судом розмір відшкодування відповідає засадам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувальний вирок суду відсутній, вина відповідачів не встановлена, відсутні підстави для задоволення вимог про відшкодування шкоди є безпідставними, з огляду на наступне.

За змістом статті 129 КПК України обвинувачений у кримінальному провадженні звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення.

Отже, в усіх інших випадках, у тому числі і у разі, коли обвинувачений звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах.

Враховуючи те, що кримінальне провадження щодо відповідачів закрито у зв`язку із закінченням строків давності (а.с.11-13), що відноситься до нереабілітуючих підстав закриття кримінального провадження, витрати, яких зазнала позивач на лікування, експертні висновки та моральна шкода відшкодовуються у такому самому порядку як і при ухваленні обвинувального вироку.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні, судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом у повному обсязі з`ясовано всі обставини справи, рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.