КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3440/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року у складі судді Таран Н.Г.,

у справі за заявою про забезпечення заяви Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» при розгляді заяви про відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка», генерального директора Державного підприємства «Національної кіностудії художніх фільмів ім. О.Довженка» ЯнчукОлександра Спиридоновича, заступника генерального директора з питань розвитку Державного підприємства «Національної кіностудії художніх фільмів ім. О. Довженка» Соколовського Івана Андрійовича, тимчасово виконуючого обов'язки начальника відділу кадрової роботи Державного підприємства «Національної кіностудії художніх фільмів ім. О.Довженка» Кубицької Галини Федорівни, головного інженеру Державного підприємства «Національної кіностудії художніх фільмів ім. О.Довженка» Пархоменко Тимофія Миколайовича, помічника генерального директора з питань безпеки Державного підприємства «Національної кіностудії художніх фільмів ім. О.Довженка» Тисячного Олексія Борисовича, заступника генерального директора з загальних питань та безпеки Державного підприємства «Національної кіностудії художніх фільмів ім. О. Довженка» Зеленюк ВячеславаВолодимировича, касира центральної бухгалтерії Державного підприємства «Національної кіностудії художніх фільмів ім. О.Довженка» Павленко ЮліїСергіївни про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, майнової, моральної шкоди, зобов'язання відшкодувати заподіяну шкоду, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року Державне підприємство «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» (надалі - ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка») звернулося у суд із заявою про відстрочку виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року, яким позов ОСОБА_1 частково задоволено; визнано наказ № 205-к від 10 листопада 2015 року про звільнення ОСОБА_1 незаконним; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера центральної бухгалтерії ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» з 10 листопада 2015 року; стягнуто з ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, у сумі 122 600 грн., 20 000 грн. моральної шкоди та 1 158 грн. 75 коп. понесених судових витрат - витрати на правову допомогу.

Під час перебування заяви на розгляді районного суду у грудні 2018 року представником відповідача подано заяву про забезпечення позову - заяви про відстрочку виконання рішення суду шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 754/16137/15-ц, виданого Деснянським районним судом м. Києва, за яким з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 12 2600 грн., 20 000 грн. моральної шкоди, та 1158 грн. 75 коп. судових витрат до набрання рішенням за заявою про відстрочку виконання судового рішення законної сили.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що чинним законодавством виключається можливість здійснення повороту виконання у справах про стягнення заробітної плати та інших виплат, що випливають з трудових правовідносин. Крім того, в іншій справі за участі тих же сторін рішення суду на користь позивача ОСОБА_1 було виконане, а в подальшому скасовано, отже позивач безпідставно отримала кошти вже за одним рішенням. Враховуючи причинний зв'язок між видом забезпечення позову та наслідком у виді потенційної загрози виконанню рішення суду, відповідач просив суд задовольнити вимоги заяви.

Ухвалою Деснянського районного суду від 21 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення заяви про відстрочення виконання рішення суду у справі.

В апеляційній скарзі представник ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка», посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нове рішення, яким заяву ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що невжиття заходів по даній справі в будь-якому випадку призведе до неможливості виконання рішення суду по ній у разі його винесення на користь ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка», оскільки рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року у справі № 754/16137/15-ц на той час вже буде виконано і відповідно предмет заяви відпаде сам по собі.

Колегія суддів, вислухавши представників ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка», які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Згідно ч. 6 ст. 435 ЦПК України при відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні поданої по справі заяви про забезпечення позову в ході розгляду заяви про відстрочення виконання рішення суду, районний суд виходив відсутності правових підстав до її задоволення.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими.

Відповідно до пункту 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, висловленої у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-605 цс16.

Твердження апеляційної скарги про те, що невжиття заходів по даній справі в будь-якому випадку призведе до неможливості виконання рішення суду по ній у разі його винесення на користь ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім.О.Довженка», оскільки рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року у справі № 754/16137/15-ц на той час вже буде виконано і відповідно предмет заяви відпаде сам по собі, колегія суддів визнає такими, що не ґрунтуються на законі.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що із заявою про вжиття заходів звернувся відповідач по справі, а посилання апеляційної скарги як на підставу до задоволення заяви - неможливість у подальшому здійснення повороту виконання рішення суду, правових підстав до задоволення поданої по справі заяви, не дають.

Положеннями ч. 2 ст. 435 ЦПК України визначено, що заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Отже, законодавцем визначено обмежений строк розгляду заяви, поданої в порядку ст. 435 ЦПК України - у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Разом з тим, за змістом положень ч. 6 ст. 435 ЦПК України вжиття заходів забезпечення позову можливе лише при відстроченні або розстроченні виконання судового рішення, тобто за наслідками розгляду відповідної заяви й по своїй суті, спрямоване на виконання ухваленого за результатами поданого по справі позову.

Зазначені обставини свідчать про те, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд діяв у межах процесуального закону, а тому посилання представника скаржника на порушення норм процесуального права при розгляді заяви не знайшли свого підтвердження.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: