КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року м. Київ

Справа №370/838/17-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 20 лютого 2019 року

Повний текст постанови складено 21 лютого 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

сторони: позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області, ухваленого суддею Мазка Н.Б. 26 березня 2018 року, дата складання повного тексту невідомо, в приміщенні Макарівського районного суду Київської області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №370/1838/17-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/824/1954/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Марка Н.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки 0,362 га , з яких 0,250 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та 0,112 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по АДРЕСА_2. Земельна ділянка була набута померлою у власність на підставі рішення виконавчого комітету Новосілківської сільської ради народних депутатів від 14 жовтня 1998 року №6. Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 27 січня 1999 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №931.

Оскільки чоловік померлої, а її, позивачки батько ОСОБА_6 постійно проживав із спадкодавцем, а тому вважається, що він прийняв спадщину, крім того спадщину прийняла і її, позивачки сестра - ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6, і після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,362 га, з яких 0,250 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та 0,112 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по АДРЕСА_2.

Ще за життя, а саме: 01 серпня 2013 року батьком був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марінченко С.І., реєстраційний номер 632, відповідного до якого все належне йому майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті за законом він заповів їй, позивачці.

Оскільки нею було подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, тому вважає, що спадщину прийняла. Більш того, їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30 грудня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Іваненко О.М., відповідно до якого, нею була успадкована1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Проте, оформити право спадкування на земельну ділянку, шляхом отримання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона не має можливості у зв'язку з відсутністю оригіналу Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, а тому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено.

Підтвердженням належності земельної ділянки на праві приватної власності померлій ОСОБА_5, на думку позивачки, є відповідь Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області про те, що за померлою ОСОБА_5 значиться державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий 27 січня 1999 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №931.

Оскільки померла ОСОБА_5 набула право власності на земельну ділянку, що підтверджується належно засвідченою копією державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий 27 січня 1999 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №931, проте у зв'язку з відсутністю цього правовстановлюючого документа вона не може оформити право на спадщину.

ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,362 га з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_2, та належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий 27 січня 1999 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №931.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 26 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - відмолено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду є необгрунтованим, оскільки ухвалено не на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, які мають значення для вирішення справи та вплинуло на правильне вирішення справи.

Зокрема, посилається на те, що суд грубо порушив норми матеріального права, які стосуються спадкового права, а також роз'яснення, які містяться в п.3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» де зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, з тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Суд також не звернув увагу на п.3.3 цього Листа, відповідно до якого у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Ухвалою Апеляційного суду Київського області від 23 липня 2018 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 вересня 2018 року справу прийнято до провадження цього суду, справу призначено до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження цього суду та призначено до розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідачка ОСОБА_3 в судові засідання не з'являлася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином ( а.с.85,89,107), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, згідно листа-відповіді №29-10-0.30-89/112-27 від 14 квітня 2017 року Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, вбачається, що у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, Розділі 1 записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб, зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,362 га для ведення будівництва та обслуговування житлових будівель та господарських споруд та для ведення особистого підсобного господарства серії НОМЕР_2 від 27.01.1999 року за №931 на ім'я ОСОБА_5, копія якого додається до цього листа-відповіді (а.с.10).

З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 27 січня 1999 року, яка додана до листа-відповіді Відділом у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, вбачається, що ОСОБА_5 на підставі рішення Новосільківської сільської Ради народних від 14.10.1998 року №6 передана у приватну власність ділянка площею 0,362 гектарів, яка розташована на території АДРЕСА_2. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №931 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 10 липня 2007 року виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 56 років, про що 10 липня 2007 року складено відповідний актовий запис №16 (а.с.6).

З матеріалів спадкової справи №969 за 2007 рік до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 вбачається, що лише ОСОБА_6 звернувся із заявою про прийняття спадщини.

Разом з тим, відсутні відомості про те, чи отримував ОСОБА_6 свідоцтво на право спадщини (а.с.22, 23).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого 24 червня 2014 року виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 67 років, про що 24 червня 2014 року складено відповідний актовий запис №9 (а.с.7).

З матеріалів спадкової справи №259/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 вбачається, що лише ОСОБА_2 звернулась з заявою про прийняття спадщини (а.с.31-54).

Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій №02-14/216 від 28 березня 2017 року нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори ХодаківськоюЛ.В. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,362 га в АДРЕСА_2, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме оригінал державного акту на землю (а.с.11).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що судом достовірно встановлено, що уразі відсутності оригіналу державного акту на право приватної власності, це право має бути підтверджено іншим правовстановлюючим документом, яких позивачкою не надано.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції в складі колегії, погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачкою ОСОБА_2 не надано оригіналу державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, а також не наданого іншого правовстановлюючого документу.

Таким чином, висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то вони не підлягають задоволенню, оскільки, фактично звужуються до змісту позовних вимог, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 26 березня 2018 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного тексту постанови до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна