Постанова

Іменем України

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 396/839/17

провадження № 61-31248св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рассвет»,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року у складі судді Шепетька В. І. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Мурашка С. І., Гайсюка О. В., Голованя А. М.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рассвет» (далі - ТОВ «Рассвет») про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позов обґрунтовував тим, що 03 липня 2006 року між ним та ТОВ «Рассвет» укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав ТОВ «Рассвет» в оренду земельну ділянку НОМЕР_1 загальною площею 4,18 га, розташовану на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка належить йому на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю № 041394 (кадастровий номер земельної ділянки :02:004:0007) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Сторони домовились, що орендна плата за договором оренди виплачується до 31 грудня щороку. Орендну плату в грошовій формі орендодавець отримує в касі орендаря. Проте всупереч умовам договору, орендну плату з 2006 року до 2016 рік відповідач не сплатив, чим порушив взяті на себе зобов`язання за договором оренди землі.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували факт отримання позивачем коштів за видатковими касовими ордерами в рахунок орендної плати, а тому позовні вимоги про розірвання договору оренди з підстав систематичної несплати орендної плати задоволенню не підлягають.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій, просив скасувати рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2017 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що він орендної плати не отримував, підпис на трьох видаткових касових ордерах схожий на його, а на четвертому касовому ордері підпис не його. Надані чотири видаткові накладні містять інформацію про те, що виплачено орендну плату в 2006 році за договором оренди без будь-якої деталізації за який період. Станом на 2006 рік нормативної грошової оцінки земель проведено не було, ТОВ «Рассвет» провів нормативну грошову оцінку лише у 2017 році, тому не зрозуміло як вираховувалась та сплачувалась орендна плата у 2006 році за відсутності нормативно грошової оцінки. Крім того, факт виплати орендної плати за правочином на майбутнє має підтверджуватись податковою звітністю господарства, в якій ця оренда плата враховувалась як заборгованість позивача, однак відповідач до суду першої та апеляційної інстанції таких доказів не надав.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній цивільній справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судами встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Рассвет» укладений договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 загальною площею 4,18 га, яка розташована на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та належить позивачу на праві власності відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, серія ІІІ-КР № 041394 (кадастровий номер земельної ділянки :02:004:0007) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 50 років.

Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня щорічно у розмірі 1,5 відсотки від нормативної грошової оцінки земель, переданих в оренду, з обов`язковим врахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки земель. Орендар має право в односторонньому порядку збільшувати розмір орендної плати. Орендна плата сплачується у натуральній, відробітковій, а при взаємній згоді сторін і в грошовій формах. Орендну плату в грошовій формі орендодавець отримує в касі орендаря. Орендодавець має право при невиконанні орендарем умов договору розірвати зазначений договір (а.с.4).

Відповідно до уточненого розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки, належної позивачеві і переданої ним в оренду ТОВ «Рассвет», така оцінка в цінах 1995 року складає 15 664 грн, проіндексована нормативна грошова оцінка на 01 січня 2006 року становить 39 960 грн (а.с.14).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно зі статтею 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та іншими законами України.

Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачено, що систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, є підставою для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Судами встановлено, що згідно з розрахунком орендної плати за вказаним договором оренди земельної ділянки, нормативна грошова оцінка землі станом на 01 липня 2006 року становить 43 666, 67 грн, орендна плата 1,5 відсотки від нормативної грошової оцінки - 655 грн, фактично виплачено 16 000 грн, із розрахунку кількості років виплати 16 000 грн/655 грн=24 роки 4 місяці (а.с.16).

Відповідно до видаткових касових ордерів (далі - ВКО), ОСОБА_1 отримував грошові кошти, а саме: 17 серпня 2006 року - 5 000 грн (ВКО № 1061), 28 серпня 2006 року - 5 000 грн (ВКО № 1144), 10 листопада 2006 року - 5 000 грн (ВКО № 1568), 05 жовтня 2007 року - 1 000 грн (ВКО № 1301) (а.с.19-22); підстава отримання цих грошових коштів - орендна плата за земельний пай (згідно з договором), зазначені касові ордери підписані отримувачем.

Враховуючи викладене, а також встановлені обставини справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність ознак систематичної несплати ТОВ «Рассвет» орендної плати й відповідно підстав для розірвання договору оренди, оскільки відповідач сплатив, а ОСОБА_1 отримав орендну плату наперед.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не отримував орендної плати та підпис на одному із видаткових касових ордерів не його, були предметом розгляду судом апеляційної інстанції та мотивовано ним відхилені. Крім того, судом враховано, що позивач не заявляв клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Суд не приймає доводи заявника про те, що ТОВ «Рассвет» у 2006 році не проводив нормативної грошової оцінки земель, що вплинуло на розмір належної до сплати орендної плати, оскільки це не може бути визнано істотним порушенням прав позивача. Питання про правильність встановлення орендної плати, правомірність та наслідки сплати орендної плати наперед не є предметом спору у цій справі.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають та стосуються переоцінки доказів. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За наслідками розгляду касаційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, оскільки відсутні підстави для скасування судового рішення.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний