Провадження № 2/161/605/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши в відритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Поліграфічно-видавничий дім «Твердиня», Товариства з обмеженою відповідальністю «Книгарня «Є» про захист авторського права та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав,

В С Т А Н О В И В :

06.07.2018 позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідачів про захист авторського права та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав.

Позов мотивує тим, що вона є субєктом авторського права автором літературного твору «Злато сонця, синь води». 17.12.2014 між нею, як замовником, та відповідачем ПП «ПВД «Твердиня», як виконавцем укладено договір № 20/14 на видання книги. Умовами договору було встановлено видавництво 200 примірників книги. Жодних письмових дозволів на друк додаткових примірників твору автор не надавала, інших договорів не укладала, тираж книг не збільшувала. У 2018 році позивачу стало відомо, що відповідачем ТОВ «Книгарня «Є» через Інтернет ресурс здійснюється продаж контрафактних примірників твору «Злато сонця, синь води». З відповіді на адвокатський запит, відповідач ТОВ «Книгарня «Є» повідомив, що в період з 16.01.2015 по 02.05.2018 ним було придбано твори позивача в ПП «ПВД «Твердиня» в кількості 39 примірників. Дана обставина стверджується договором поставки від 16.01.2015 № 01/15/24. Станом на травень 2018 року у відповідача ТОВ «Книгарня «Є» залишається 28 примірників книги, 11 примірників було реалізовано, в тому числі через мережу Інтернет. З повідомлення відповідача ПП «ПВД «Твердиня» зясовано, що окрім видавництва 200 примірників книги «Злато сонця, синь води», видавництвом здійснено друк ще 50 екземплярів за усною домовленістю з автором книги. За період з 01.02.2015 по 02.05.2018 здійснено поставку книг: ТОВ «Книгарня «Є» 38 примірників, книгарня «Книжковий дворик» (м. Львів) 5 примірників, 3 примірники реалізовано видавництвом, 4 примірники наявні у видавництві. Позивач вказує, що жодних усних домовленостей на друк 50 примірників книги з видавництвом в неї не було. 50 примірників твору ОСОБА_2 використані відповідачами як шляхом відтворення так і шляхом розповсюдження без дозволу автора, а тому є контрафактною продукцією. Відтак, дії відповідача ПП «ПВД «Твердиня» порушують авторське право позивача, в тому числі майнові права автора. Відповідач ПП «ПВД «Твердиня» порушив авторські права шляхом відтворення та розповсюдження, порушення авторських прав відповідачем ТОВ «Книгарня «Є» полягає у розповсюдженні контрафактної продукції. Має право на компенсацію, замість відшкодування збитків або стягнення доходу від реалізації контрафактної продукції відповідно до положень Закону України «Про авторське право і суміжні права».

А тому просила, стягнути з відповідача ПП «ПВД «Твердиня» компенсацію в розмірі 74 460 грн., з відповідача ТОВ «Книгарня «Є» - 37 230 грн., а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ПП «ПВД «Твердиня» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавав.

Від відповідача ТОВ «Книгарня «Є» надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 115-152) в якому відповідач позовні вимоги ОСОБА_2 вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Свою позицію обґрунтовував тим, що ним не здійснюється діяльність по випуску будь-якої видавничої продукції. Займається виключно розповсюдженням видавничої продукції, а саме: роздрібний продаж через магазини-книгарні та через веб-сайт, що належить ТОВ «Книгарня «Є». При цьому придбання видавничої продукції для подальшої реалізації здійснюється на підставі відповідних договорів поставки. Так, твір ОСОБА_2 поставлений ПП «ПВД «Твердиня» для подальшої реалізації на підставі договору поставки №24 від 16.01.2015 та Додаткових угод до неї. Вважає, що законодавство зобовязує саме видавця дотримуватись норм авторського права, зокрема обовязково сповіщати про авторські права шляхом нанесення відповідного знаку охорони авторського права. Всі примірники твору, які поставлені на виконання умов вказаного Договору, містять знак охорони авторського права, а саме: «© ПВД «Твердиня». Законом не передбачено обовязок перевіряти у видавців наявність авторського договору на право використання твору. Таким чином, ТОВ «Книгарня Є» зазначає, що у його діях відсутня протиправна поведінка, адже свою діяльність щодо розповсюдження видавничої продукції він здійснює з чітким дотриманням вимог законодавства, та відсутня вина, як одна з підстав для застосування цивільної відповідальності, відтак відсутні підстави для стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, відзив на позовну заяву ТОВ «Книгарня «Є», суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтею 7 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Обєкти авторського права визначені у ст. 433 Цивільного кодексу України та ст.8 Закону України «Про авторське право та суміжні права».

ОСОБА_2 є автором літературного твору «Злато сонця, синь води».

На підставі укладеного між ОСОБА_2 (Замовник) та відповідачем ПП «ПВД «Твердиня» (Виконавець) договору на видання книги № 20/14 від 17.12.2014, літературний твір «Злато сонця, синь води» набув матеріальної форми, видано книгу.

Згідно з умовами вищевказаного договору, Виконавець взяв на себе зобовязання щодо видання книги Замовника «Злато сонця, синь води» в обумовлений за взаємною домовленістю термін, накладом 200 (двісті) примірників, з яких 30 примірників надається безоплатно Виконавцеві для розсилання у бібліотеки України на виконання вимог постанови КМУ № 608 від 10.05.2002.

З виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що основним видом економічної діяльності ПП «ПВД «Твердиня» є видання книг (а.с. 159).

Позивач не заперечує факту належного виконання умов договору відповідачем ПП «ПВД «Твердиня» на видання книги № 20/14 від 17.12.2014 та передачу їй 170 примірників друкованого видання «Злато сонця, синь води».

Отже, судом встановлено, що видання та введення в цивільний обіг твору ОСОБА_2, здійснено саме відповідачем ПП «ПВД «Твердиня» на підставі договору на видання книги, укладеного між цим видавництвом та автором літературного твору.

У 2018 році позивачу ОСОБА_2 стало відомо, що відповідачем ТОВ «Книгарня «Є» через Інтернет ресурс здійснюється продаж примірників твору «Злато сонця, синь води».

З відповіді на адвокатський запит від 03.05.2018 (а.с. 19, 20) вбачається, що ПП «ПВД «Твердиня» на виконання умов договору на видання книги №20/14 від 17.12.2014 виготовило 200 (двісті) примірників книги «Злато сонця, синь води» автора ОСОБА_2 Окрім того, додаткових 50 (пятдесят) примірників з технічної приводки за усною домовленістю з автором було виготовлено для промоції книги видавництвом з можливістю їх реалізації (за потреби) на книжкових ярмарках, форумах, виставках. Додаткові примірники книги були поставлені у різні відділення ТОВ «Книгарня «Є» 38 примірників, книгарня «Книжковий дворик» (м. Львів) 5 примірників, 3 примірники реалізовано видавництвом, 4 примірники наявні у видавництві.

Позивач ОСОБА_2 стверджує, що жодних усних домовленостей між нею та видавництвом щодо виготовлення додаткових 50 примірників книги не було.

Як встановлено судом, і не заперечувалось представником ТОВ «Книгарня «Є» у магазинах-книгарнях дійсно здійснювався продаж книг «Злато сонця, синь води» автором якої ОСОБА_2, придбаних ними у ПП «ПВД «Твердиня» на підставі договору поставки № 24 від 16.01.2015 та додаткових угод до нього, копії яких містяться у матеріалах справи (а.с. 120-126).

Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідачем ПП «ПВД «Твердиня» примірники книги було використано в комерційних цілях з отриманням доходу від їх реалізації, а не для промоції видання на книжкових ярмарках, форумах, виставках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі (ч.1 ст.33 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Стороною відповідача ПП «ПВД «Твердиня» не надано обґрунтованих доказів існування домовленостей між видавництвом та автором ОСОБА_2 на виготовлення додаткових 50 примірників книги «Злато сонця, синь води» та використання даних примірників саме з метою промоції.

Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку про порушення ПП «ПВД «Твердиня» майнових авторських прав позивача ОСОБА_2 шляхом виготовлення та продажу контрафактних 50 примірників книги «Злато сонця, синь води» не обумовлених умовами договору на видання книги, а саме порушення немайнових (право на ім'я, право на недоторканість твору) та виключно майнових авторських прав (право на використання твору шляхом його продажу).

Пункт 44 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» роз'яснює, що відповідно до п. «б» ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» розповсюдження контрафактних примірників творів (у т.ч. компютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту.

Підставою для судового захисту відповідно до ст.50 Закону України «Про авторське і суміжні права» є вчинення будь-якою особою дій, що порушують майнові права суб'єктів авторського права, визначені ст.ст.15, 39, 40, 41 цього Закону, з урахуванням обмежень, передбачених ст.ст. 21-25, 42 і 43 Закону.

За змістом ст.52 зазначеного Закону при порушенні будь-якою особою авторських прав, передбачених ст.50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів, суб'єкти авторського права мають право звертатися до суду з позовом в тому числі про виплату компенсацій.

Відповідно, суд має право постановити рішення чи ухвалу про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням авторського права, з визначенням розміру відшкодування; виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Вирішуючи питання про виплату позивачу компенсації за порушення її майнових авторських прав, суд виходить з суті порушення, розміру можливого доходу позивача який би він міг отримати, а також із загальних засад цивільного законодавства, встановлених ст. 3 ЦК України.

ОСОБА_2 обґрунтовуючи розрахунок компенсації за порушення її майнових авторських прав вказала, що відповідач ПП «ПВД «Твердиня» допустив умисне неправомірне використання твору двома способами (відтворення та розповсюдження контрафактних примірників твору).

Відтак, розмір компенсації слід розрахувати відповідно до формули (К- розмір компенсації = П кількість способів порушення х М.З.П. мінімальна заробітна плата х 10 мінімальний розмір компенсації).

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України, розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлена у 2018 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня - 3 723 грн. 00 коп.

Суд, враховуючи обґрунтованість позовних вимог та доведеність позивачем факту порушення відповідачем ПП «ПВД «Твердиня» її авторських прав, приймає до уваги поданий розрахунок компенсації та вважає за необхідне стягнути з відповідача (2 х 3 723 х 10) 74 460 грн. відповідно до вищенаведеної формули.

Щодо вимог позивача заявлених до відповідача ТОВ «Книгарня «Є», то суд дійшов висновку про безпідставність таких вимог.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону при використанні ним обєкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (ст.ст. 614, 1166 ЦК України).

З огляду на викладене, виконання вимог закону при використанні ними обєкту авторського права зобов'язаний довести відповідач.

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України «Про видавничу справу» до суб'єктів видавничої справи відносяться видавці, виготовлювачі та розповсюджувачі видавничої продукції.

ТОВ «Книгарня «Є» здійснює розповсюдження видавничої продукції на підставі Свідоцтва про внесення субєкта видавничої справи до Державного реєстру видавців, виготівників і розповсюджувачів видавничої продукції серії КІ №122 від 08.04.2009 (а.с. 119).

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про видавничу справу» розповсюджувач видавничої продукції має право: здійснювати роздрібну і оптову купівлю-продаж видавничої продукції; самостійно формувати свої виробничі плани, визначати масштаби своєї діяльності, добирати видавничу продукцію за тематичною спрямованістю; приймати від юридичних і фізичних осіб замовлення на розповсюдження видавничої продукції, погоджувати замовлення з видавцями та виготівниками видавничої продукції; встановлювати виробничі відносини з іноземними видавцями, виготівниками чи розповсюджувачами видавничої продукції з метою її ввезення або вивезення.

Розповсюджувач зобов'язаний: здійснювати свою діяльність відповідно до законодавства України; подавати у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку державну статистичну звітність про вивезення за межі України і ввезення видавничої продукції в Україну.

Судом встановлено, що 16.01.2015 між ТОВ «Книгарня «Є» (Покупець) та відповідачем ПП «ПВД «Твердиня» (Постачальник) укладено договір поставки № 01/15/24 та додаткові угоди до нього (а.с. 120-126), за умовами якого Постачальник зобовязується систематично поставляти і передавати Покупцю для подальшої реалізації книги, листівки, диски формату CD, MP3, DVD та іншу супутню продукцію у відповідності з поданими Покупцем замовленнями, а Покупець зобовязується приймати і оплачувати товар у порядку і на умовах, передбачених договором.

Пунктом 1.5. Договору Постачальник гарантує, що він на законних підставах володіє товаром та має всі повноваження щодо його розпорядження, продажу, відчуження. Постачальник також гарантує, що товар під забороною (арештом), у заставі, в податковій заставі не перебуває, а також стосовно товару відсутні будь-які судові спори та будь-які права інших третіх осіб. Постачальник гарантує, що розпоряджаючись товаром він ні в який спосіб та ніяким чином не порушує права третіх осіб в тому числі будь-які авторські права третіх осіб.

З наявних в матеріалах справи копій накладних (а.с. 23-46, 127-150) вбачається, що відповідач ПП «ПВД «Твердиня» поставляв книги відповідачу ТОВ «Книгарня «Є» в мережу магазинів по території України.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином додержання вимог цивільного законодавства є необхідною умовою будь-якого договору, навіть з урахуванням свободи договору.

Частиною 3 ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права. Цей знак складається з таких елементів: - латинська літера «c», обведена колом, - ©; - ім'я особи, яка має авторське право; - рік першої публікації твору. Знак охорони авторського права проставляється на оригіналі і кожному примірнику твору.

Відповідач у своєму відзиві вказав, що на книгах, які отримані на реалізацію містився знак охорони авторського права: «© ПВД «Твердиня».

Відповідач ТОВ «Книгарня «Є» здійснював виключно розповсюдження книг на підставі укладеного договору поставки, а не видання чи передрук вказаної у позові книги. Отримані для реалізації книги містили знак охорони авторського права, в тому числі «ПВД «Твердиня», а тому жодних даних вважати, що вказаний відповідач знав про порушення авторського права позивача і умисно його порушив судом не встановлено.

Отже, судом не встановлено порушень відповідачем ТОВ «Книгарня «Є» прав Позивача, оскільки він діяв з дотриманням прав та обов'язків розповсюджувачів видавничої продукції, визначених ст.26 Закону України «Про видавничу справу».

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги встановлені обставини порушення відповідачем ПП «ПВД «Твердиня» виключних майнових авторських прав позивача, суд, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності, розумності, вважає обґрунтованим стягнення з відповідача ПП «ПВД «Твердиня» на користь ОСОБА_2 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у сумі 74 460 грн. виходячи з розрахунку (10 місячних МЗП 2 способи порушення права). В діях відповідача ТОВ «Книгарня «Є» суд не встановив порушення авторських прав ОСОБА_2 Відтак, позов в частині вимог до цього відповідача задоволенню не підлягає.

Вимога позивача щодо стягнення з відповідачів в її користь витрат повязаних зі сплатою судового збору до задоволення не підлягає, оскільки понесені позивачем витрати документально не підтверджені.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача ПП «ПВД «Твердиня» слід стягнути судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставіЗакону України «Про авторське право і суміжні права», Закону України «Про видавничу справу», суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Поліграфічно-видавничий дім «Твердиня» (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 59а, ) в користь ОСОБА_2 (49087, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) компенсацію за порушення майнових авторських прав в розмірі 74 460 (сімдесят чотири тисячі чотириста шістдесят) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «Поліграфічно-видавничий дім «Твердиня» (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 59а, ) в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22.02.2019.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій