Справа № 2-3797/11
Провадження № 6/522/497/19
УХВАЛА

22 лютого 2019 року Приморський районний суд м. Одеси під головуванням судді Єршової Л.С., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про примусовий вхід до приміщення квартири ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси звернувся приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський Микола Миколайович про примусовий вхід до приміщення квартири боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 з метою проведення виконавчих дій, а саме: проведення опису й арешту нерухомого майна, яке розташоване за зазначеною адресою, з метою його подальшої реалізації на публічних торгах в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем - Акціонерним товариством «Укрсиббанк» , м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

Суд встановив, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. знаходиться виконавчий лист виданий від 25.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси по справі №2-3797/11 щодо стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 заборгованості на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» , м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, в сумі 16667974,19 грн.

13.11.2018 року на виконання приватному виконавцю стягувачем подано заяву про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим листом.

13.11.2018 року приватним виконавцем, у відповідності до статей 3, 4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження ВП №57676438.

Боржником - ОСОБА_2, вимоги виконавчого документу виконано не було, сума заборгованості за виконавчим документом, основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження на депозитний рахунок приватного виконавця від боржника не надходили. Також, боржником не було надано декларацію про майно та доходи.

Приватним виконавцем були направлені відповідні запити до реєструючих установ для з'ясування майнового стану боржника.

Згідно з відповіддю Пенсійного фонду України отриманою Виконавцем від 11.11.2018 року за № та № інформація стосовно місця роботи та отримання пенсії боржником відсутня.

Постановою приватного виконавця від 13.11.2018 року ВП №57676438 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Згідно з Інформаційною довідкою від 13.11.2018 року за № 145206025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником на праві власності зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, яка належить боржнику згідно договору купівлі - продажу від 03.11.2006 року №3570, та яка є заставним майном Акціонерного товариства «Укрсиббанк».

Згідно відповідей Державної фіскальної служби від 15.11.2018 року за № та №, отриманих приватним виконавцем, інформація стосовно відкритих номерів рахунків в банківських установах та про джерела тримання доходів боржником відсутня.

Відповідно до актів приватного виконавця від 29.11.2018 року, від 07.12.2019 року та 12.12.2018 року приватним виконавцем здійснено вихід з метою опису та арешту майна боржника за адресою АДРЕСА_2. Двері квартини були зачинені, таким чином потрапити до квартири не виявилось можливим, були залишені виклики консьєржу. Отже, провести виконавчі дії з метою опису та арешту майна не виявилося можливим.

Таким чином, з метою повного та фактичного виконання рішення суду, приватному виконавцю необхідно провести перевірку майнового стану боржника за адресою АДРЕСА_2 та провести опис та арешт майна, яке знаходиться за зазначеною адресою з подальшою його реалізацією в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем, що стало підставою для звернення приватного виконавця з поданням до суду.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту четвертого та тринадцятого частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: - звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; - за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Законом України №1404-VIII передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, при цьому рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника має бути вмотивованим, а предметом доказування при розгляді подання про примусовий вхід до приміщення божника є ухилення боржника від виконання рішення суду та чинення боржником перешкод державному виконавцю щодо реалізації останнім прав та обов'язків спрямованих на опис та арешт майна боржника.

Крім того, кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року декларує: «Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції». В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобов'язання не тільки якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Згідно з ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про розшук боржника або дитини чи про постановляння вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи.

Цією ж статтею встановлено, що при виконанні судових рішень державний виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення боржників - фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належні боржникові майно, яке там знаходиться та на яке за законом можливо звернути стягнення. Згідно передбачених норм вбачається, що суд розглядає питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника на підставі наявного права державного виконавця безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними.

За змістом наведених правових норм примусове проникнення до житла - це крайній захід, якому повинні передувати всі інші передбачені законодавством дії щодо виконання рішення суду.

При цьому, виконавцем в поданні зазначено, що боржнику було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження та неодноразово направлялися виклики про необхідність явки до виконавця та про проведення виконавчих дій. Однак, в матеріалах справи відсутні належні докази щодо направлення поштової кореспонденції та фактичного отримання такої пошти або ухилення від отримання.

Наявність відомостей, зазначених в акті, що при здійсненні виїзду за адресою боржника потрапити до квартири не виявилось можливим, оскільки двері зачинені та залишенні повідомленні до консьєржу, не свідчить про перешкоджання у вчинені виконавчих дій боржником.

Таким чином, подані матеріали про примусове проникнення до житла боржника не свідчать про те, що боржник належним чином повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, що останній чинив цьому перешкоди та не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій.

Враховуючи наведене, а також те, що чинним законодавством України (ст. 439 ЦПК України) передбачено вичерпний перелік випадків, надання дозволу про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника: фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), суд приходить до висновку, що підстави для задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про примусовий вхід до приміщення квартири ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2, відсутні, тому в задоволенні вказаного подання слід відмовити.

Однак, відмова у задоволенні подання не перешкоджає повторному зверненню до суду з аналогічним поданням після виконання всіх дій та збору доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання рішення суду та чинення боржником перешкод виконавцю щодо реалізації останнім прав та обов'язків спрямованих на опис та арешт майна боржника.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ст.ст. 12, 81, 89, 260, 439 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про примусовий вхід до приміщення квартири боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 з метою проведення виконавчих дій, а саме: проведення опису й арешту нерухомого майна, яке розташоване за зазначеною адресою, з метою його подальшої реалізації на публічних торгах в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем - Акціонерним товариством «Укрсиббанк», - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з моменту отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя Л.С. Єршова