РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/10027/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/131/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Харечко С.П.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

з участю сторін та їх представників: адвоката Бойчука К.М., Журавльова В.П., ОСОБА_4, адвоката Твердого М.К., Любчика І.В., Єленіч І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - адвоката Бойчук К.М. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8, треті особи на стороні позивача - Рівненська міська рада, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області, державна інспекція сільського господарства у Рівненській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_4 про знесення самовільного будівництва та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_9 звернулась до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_8, треті особи на стороні позивача - Рівненська міська рада, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області, державна інспекція сільського господарства у Рівненській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_4 про знесення самовільного будівництва та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки. В ході судового розгляду позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить зобов'язати відповідача знести господарську будівлю, що знаходиться в АДРЕСА_1 з технічними характеристиками - 3, 65 м на 2, 95 м, висота 3, 2 м., фундаменти бетонні, стіни дерев'яні, частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи та звільнити самовільно захоплену земельну ділянку, зайняту самовільним будівництвом господарської будівлі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2018 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_8, знести самочинно збудовану господарську будівлю на АДРЕСА_1, яка має наступні технічні характеристики: приміщення прямокутної форми одноповерхове розмірами 3,65 м х 2,95 м., висота 3,20 м., фундамент бетонний, стіни дерев'яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи. Зобов'язано ОСОБА_8, звільнити самовільно захоплену земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, зайняту самовільним будівництвом господарської будівлі прямокутної форми одноповерхове розмірами 3,65 м х 2,95 м., висота 3,20 м., фундамент бетонний, стіни дерев'яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 - адвокат Бойчук К.М., зазначає, що ОСОБА_8 не згідна з таким рішенням суду, вважає його незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає про те, що судом першої інстанції не здобуто доказів, які б свідчили про те, що спірна будівля збудована на земельній ділянці і існує близько 40 років, а розміщення спірного самочинного будівництва до краю будинку позивача відповідає будівельним нормам.

Вказує на те, що покликання суду першої інстанції на Акт №810 від 17.11.2015 управління ДАБІ у Рівненській області є незаконним.

Вважає, покликання на позовні вимоги в частині наявного в спільному дворі самочинного будівництва, яке порушує права позивача щодо користування земельною ділянкою, обмежує проїзд до квартири, заважає облаштувати пандус є голослівним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що на протязі восьми років, з моменту фіксування будівництва позивач звертався в будь-які органи влади чи установи з приводу облаштування пандуса і їм було відмовлено.

За наведених підстав, просила рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 скасувати та постановити нове, яким ОСОБА_9 в позові відмовити.

У поданому представником ОСОБА_9 - адвокатом Твердим М.К. відзиві на апеляційну скаргу, вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Зазначає про те, що обставини справи та всі докази, які цей факт підтверджують, вже були предметом дослідження та оцінки судів всіх інстанцій за участі всіх учасників цієї справи. При повторному розгляді справи, судом було встановлено, що діями відповідачки, як співвласниці будинку садибного типу №21 порушується право позивачки, як співвласниці сусіднього такого ж будинку №21Б, на приватизацію нею частини земельної ділянки під та біля будинку №21Б шляхом самочинного будівництва відповідачкою споруди на межі земельних ділянок, на яких розміщені ці будинки: встановлено, що самочинно збудована на межі земельних ділянок споруда унеможливлює здійснення землеустрою земельної ділянки, як обов'язкової умови передбаченого законом порядку приватизації її позивачкою як об'єкта її права власності.

Вказує, що межа земельних ділянок визначена ГУ Держгеокадастру у Рівненській області як умовна лінія, що приходить посередині між будинками №21 та 21Б та є єдиною і безспірною межею земельних ділянок. Цільове призначення яких - для розміщення та обслуговування кожного з цих будинків.

У зв'язку з наведеним вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною.

У поданих третьою особою, що не заявляє самостійних вимог Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління ДАБІ у Рівненській області, вважає подану апеляційну скаргу ОСОБА_8 необґрунтованою та безпідставною, такою, що підлягає відмові у повному обсязі.

Зазначає про те, що Акт перевірки №810 від 17.11.2015 та протокол про адміністративне правопорушення на підставі якого винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за самовільне будівництво сараю на земельній ділянці, що є порушенням ст. 97 КУпАП на даний час є чинними та не оскаржувалися.

Також зауважують, що стороною відповідача не було надано допустимих та належних доказів які б підтвердили або засвідчили, що земельна ділянка була відведена відповідачці в установленому порядку для будівництва господарської будівлі, яка складається з двох секцій.

Представники ОСОБА_8 адвокат Бойчук К.М., Журавльов В.П., а також третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4, в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_9 адвокат Твердого М.К., а також третіх осіб на стороні позивача Любчик І.В., Єленіч І.С. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що згідно свідоцтва про право власності від 10 лютого 2014 року ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1., відповідачу ОСОБА_8 належить житловий будинок НОМЕР_1.

Зазначені будинки розташовані в одному дворі на земельній ділянці, яка відноситься до земель житлової та громадської забудови Рівненської міської ради.

Згідно з Акту №810 від 17.11.2015 Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області на зазначеній земельній ділянці, яка належить до земель житлової та громадської забудови Рівненської міської ради, розташоване самочинне будівництво - господарська будівля, яка складається з двох секцій та має наступні технічні характеристики - перше приміщення прямокутної форми, двохповерхове, розмірами 3, 65м. x 2, 95м., висота 5м. Фундаменти бетонні, стіни зведені із звичайної керамічної цегли, перекриття дерев'яні балки, покрівля азбестоцементні листи, друге приміщення прямокутної форми, одноповерхове, розмірами 5,3 м. x 2,95 м., висота 3, 20 м. Фундамент - бетонний, стіни дерев'яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля - азбестоцементні листи.

В результаті проведеної перевірки представниками інспекції ДАБК в Рівненській області встановлено, що стосовно гр. ОСОБА_8 складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову від 03.06.2008 року про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за самовільне будівництво сараю на земельній ділянці на АДРЕСА_1, що є порушенням ст. 97 КУпАП та накладено стягнення 102 грн. Постанова долучена до матеріалів справи з відміткою, що штраф оплачено (03.06.2008 року квитанція №281).

Вищезазначені постанова та акт на час розгляду справи є чинними.

Будь-яких доказів виділення земельної ділянки під будівництво спірного сараю та дозволів на будівництво і проведення будівельних робіт ОСОБА_8 на час вирішення спору до суду не було подано. Сплата штрафу за незаконне будівництво його не легалізує, як і давність його зведення та користування ним.

Представники Рівненської міської радиЛюбчик І.В. та Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Єленіч І.С. підтвердили в суді, що земельна ділянка під будівництво сараю та дозволи на його будівництво і проведення будівельних робіт ОСОБА_8 не надавались.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до роз'яснень даних в п. 5 Постанови Пленуму ВСС України «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30 березня 2012 року, з позовом про знесення самочинного будівництва може звернутись не тільки власник, але й користувач земельної ділянки.

ОСОБА_9 в позові зазначає, що наявне в спільному дворі самочинне будівництво порушує її права щодо користування земельною ділянкою, обмежує проїзд до квартири, заважає облаштувати пандус та вона не може реалізувати своє право на отримання у власність земельної ділянки для обслуговування належного їй будинковолодіння.

Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Отже, на відповідній правовій основі та відповідно до обставин справи, місцевий суд обґрунтовано задовольнив вимоги ОСОБА_9 та зобов'язав ОСОБА_8 знести самовільно зведену будівлю сараю та звільнити самовільно захоплену земельну ділянку.

Твердження апелянта про те, що спірна будівля сараю відповідає будівельним нормам та не порушує прав позивачки є хибним апріорі, оскільки самовільне будівництво зводилось без дотримання будь-яких норм.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, яким надана належна оцінка судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - адвоката Бойчук К.М. залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук