П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року м. Київ

Справа № 22-9424 Головуючий у1-й інстанції - Бабко В. В.

Унікальний № 754/7994/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

у с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до ПАТ «Альфа-Банк», (після зміни назви АТ «Альфа-Банк») третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. 23 квітня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 9483, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 800003356 від 14 березня 2008 року в загальній сумі 103 285,03 доларів США.

Позов обґрунтований тим, що 02 червня 2017 року ознайомившись в Деснянському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, з матеріалами виконавчого провадження № 51270709, позивачу стало відомо, що 02 червня 2016 року державним виконавцем цього ж відділу відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого напису № НВТ 103023, виданого 23 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суми боргу в розмірі 103 285,03 доларів США. Про відкрите виконавче провадження позивача повідомив працівник бухгалтерії організації, до якого позивач звернувся для того, щоб з`ясувати причину отримання меншої заробітної платні за місяць. Позивача повідомили, що 30 березня 2017 року надійшла Постанова державного виконавця від 25 березня 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. За таких обставин, позивач вважав виконавчий напис, зареєстрований за № 9483, вчинений 23 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та безпідставним, оскільки вчиняючи напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт безспірності заборгованості, відносно якої було вчинено виконавчий напис та не повідомив про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. 23 квітня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 9483 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 800003356 від 14 березня 2008 року в загальній сумі 103 285,03 доларів США.

Стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Не погодившись з рішенням суду, АТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.161-164).

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказав, що оскаржуване рішення не має посилань на Інструкцію 20/5, на невірне застосування якої вказує скаржник. Зазначає, що районний суд вірно застосував норми матеріального та процесуального закону, ухвалив законне рішення та підстав для його скасування немає.

В суд апеляційної інстанції представник АТ «Альфа-Банк» та Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А. не з`явились, про місце та час апеляційного розгляду учасники справи повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв`язку зворотні повідомлення про вручення судових повісток: уповноваженим особам АТ «Альфа-Банк» 27.08.2019; адвокату Гречківському Є. Л. 23.08.2019.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність указаних учасників справи, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення ОСОБА_1 , який заперечував проти апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

При вирішенні справи районний суд вважав встановленими наступні обставини.

14 березня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 800003356, відповідно до якого Банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 140 000 доларів США строком до 14 березня 2023 року.

23 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинений виконавчий напис, відповідно до якого стягнуто на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість, що виникла до кредитного договору № 800003356 від 14 березня 2008 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , стягнення заборгованості проводиться за період з 14 листопада 2015 року до 02 лютого 2016 року в розмірі 99 700,64 доларів США.

02 червня 2016 державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маковей Е. А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51270709.

За встановлених обставин, задовольняючи позов ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог пункту 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме не дотримано 30 денний термін для вчинення виконавчого напису, а також суд виходив з того, що при вчиненні виконавчого напису відповідачем ПАТ «Альфа-Банк» не було надано нотаріусу документи первинної бухгалтерської документації на паперових носіях та розрахунки заборгованості (зведені облікові документи вчинені на підставі первинної бухгалтерської документації яка міститься на машинних носіях в електронних база Банку), які містять всі реквізити, що передбачені частиною 2 статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому у нотаріуса не було підстав вважати, що розмір заборгованостей позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчих написах, є безспірними.

За правилами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При перевірці висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк»апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позову не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Судом порушені встановлені ст.89 ЦПК України правила оцінки доказів та невірно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, якими урегульовано порядок вчинення виконавчих написів нотаріусами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При ухваленні оскаржуваного рішення, районний суд керувався, крім іншого, положеннями Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а саме пунктами 283 та 286 цієї Інструкції.

Однак 07 березня 2012 року Інструкція «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» втратила чинність на підставі Наказу «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Отже районним судом при вирішенні справи був застосований закон, який не підлягав застосуванню, а саме Інструкція «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», оскільки на момент виникнення спірних правовідносин вона втратила чинність та чинності набув Наказ «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який підлягав застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 1.1, 1.2, глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно пунктів 3.1, 3.2 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», документом для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Отже посилання суду першої інстанції на ненадання АТ «Альфа-Банк» нотаріусу документів первинної бухгалтерської документації на паперових носіях та розрахунків заборгованості, які містять всі реквізити, що передбачені частиною 2 статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», є помилковим та не ґрунтується на вимогах чинного на момент вчинення виконавчого напису законодавства, оскільки надання перелічених документів не вимагалось.

Відповідно до пункту 2.3 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо євідмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Матеріали справи свідчать, що АТ «Альфа-Банк» було направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення від 14 березня 2016 року, про що свідчить долучені до відзиву на позов копія реєстру № 267 рекомендованих поштових відправлень та фіскальний чек поштового відділення від 15 березня 2016 року (а.с.53-57), а спірний виконавчий напис вчинено 23 квітня 2016 року, після спливу майже 39 днів.

За таких обставин, висновки районного суду про недодержання нотаріусом Чуловським В. А. тридцятиденного терміну для вчинення виконавчого напису є неправильними.

За правилами ч.1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч.2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи убачається, що АТ «Альфа-Банк» за подачу апеляційної скарги було сплачено 2400 грн. судового збору (а.с.165, 190), які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (Код ЄДРПО України 23494714, адреса: 03150 м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) 2400 грн. (дві тисячі чотириста гривень) на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 жовтня 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома