Справа № 345/4308/17
Провадження № 22-ц/4808/259/19
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», подану представником Данильченко Оленою Олександрівною, на заочне рішення Калуського міськрайонного суду в складі судді Кардаш О.І., ухвалене 16 травня 2018 року в м. Калуші Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (перейменовано на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Позов обґрунтовувала тим, що 21.05.2012 року та 22.08.2012 року її чоловік ОСОБА_3 уклав з банком депозитні договори, на виконання умов яких вніс на депозитні рахунки грошові кошти в розмірі 14750 євро строком на три місяці та 10 000 доларів США строком на 1 місяць, відповідно, з автоматичною пролонгацією строків. ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік помер. В грудні 2013 року вона прийняла спадщину на банківські вклади. Однак, ще у жовтні 2012 року внутрішньою службою безпеки відповідача їй було повідомлено, що працівником банку ОСОБА_4 незаконно знято грошові кошти з її рахунку та рахунку чоловіка. В подальшому її вклад банком повернуто, а в поверненні грошових коштів чоловіка відмовлено з огляду на те, що останній зняв їх особисто. При цьому, посилаючись на банківську таємницю, не повідомлено коли і в який спосіб зняті грошові кошти, з яких рахунків і чи є залишок. Інформацію про ці депозитні вклади приховано також від нотаріуса, якому надано лише інформацію про інші депозитні вклади з мінімальним залишком. Разом з тим, рішення суду про списання коштів, як єдиної підстави списання коштів з рахунку клієнта без його розпорядження, не існує. На її звернення слідчим СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення з приводу неповернення коштів. Оскільки договори не були розірвані, відповідач зобов'язаний повернути їй депозитні вклади разом із нарахованими відсотками в розмірі 5033,82 Євро та 4324,48 доларів США. Тому, посилаючись на норми Цивільного Кодексу України, практику касаційних судів та Європейського суду з прав людини, просила задовольнити позов.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 16.05.2018 року позов задоволено. Стягнуто із ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором банківського вкладу від 21.05.2012 року №SAMDN8136 у сумі 14 750,00 євро та проценти у сумі 5033,82 євро, а також грошові кошти за договором банківського вкладу від 15.08.2012 року № SAMDN0447 у сумі 10 000,00 доларів США та 4324,48 доларів США процентів.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 набула права вимоги на стягнення грошових коштів за депозитними вкладами померлого ОСОБА_3, прийнявши спадщину, оскільки відповідачем безпідставно такі кошти їй не повернуто. При цьому відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження факту зняття ОСОБА_3 грошових коштів з цих депозитних рахунків, ухвала про забезпечення доказів з цього питання ним не виконана.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 04.09.2018 року в задоволенні заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі на заочне рішення представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що депозитні договори розірвано ОСОБА_3 відповідно 30.07.2012 року та 17.08.2012 року. З урахуванням умов договорів про дострокове розірвання грошові кошти у сумі 14470,84 євро та 9900 доларів США зараховано на рахунки вкладника. В подальшому кошти з цих рахунків ним було знято.

А тому враховуючи положення ст. ст. 526,1058 ЦК зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитись ним на свій розсуд.

Крім того, картковий рахунок, на який було зараховано грошові кошти за договором від 15.08.2012 року, вкладнику відкрито безпосередньо під час укладення договору, про що йому було відомо. А тому підстав вважати, що він не мав можливості зняти грошові кошти з власного рахунку немає. З урахуванням розірвання договорів та отриманням коштів ще за життя вкладника доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Не надано судом належної оцінки випискам по рахунках, які підтверджують відповідні платежі, та містять вказівки рахунків, з яких надійшли кошти. Натомість, звернення до правоохоронних органів з підстав вчиненого злочину та внесення відомостей до ЄРДР не може слугувати доказом невиконання банком умов договорів, оскільки не встановлює фактів зняття коштів будь-якою іншою особою, ніж вкладником. Більше того, кримінальне провадження за зверненням позивача до суду не передано, і вирок щодо встановлення викладених у позові обставин відсутній.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Шевченко К.Т. покликається на обґрунтованість висновків суду. При цьому банком не надано належних доказів про зняття депозитних вкладів спадкодавцем ОСОБА_3 Жодних додаткових угод про розірвання депозитних договорів та про дострокове зняття коштів між ними не укладалось, що свідчить про те, що вказані кошти вкладник не знімав. Відтак, відповідно до умов договорів відбулась їх пролонгація. Вважає, що кошти на рахунках померлого були викрадені працівником банку, доказом чого є внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Надані банком виписки про рух коштів стосуються інших угод, не є оригіналами первинних бухгалтерських документів, не містять інформації хто та в який спосіб здійснював зняття коштів, а тому обґрунтовано не прийняті до уваги судом першої інстанції. Крім того, вказані докази подані з порушенням процесуальних строків разом з заявою про перегляд заочного рішення суду.

В засіданні апеляційного суду представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК»- адвокат Данильченко О.О. доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шевченко К.Т. доводів скарги не визнав, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом ч.ч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини(факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати тощо.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

Як правильно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 21.05.2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» терміном на 3 місяці укладено договір про заощадження №SAMDN8136 (а.с.23). Відповідно до умов договору клієнт передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 14 750,00 євро на особовий рахунок НОМЕР_2 під процентну ставку 6,5% річних (а.с.23).

Також 15.08.2012 року було укладено договір №SAMDN0447 «Стандарт». За умовами договору клієнт передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США на термін 366 днів по 15.08.2013 включно, з мінімальним терміном вкладу - 3 місяці. Процентна ставка по вкладу складає 8,5% річних. Для зарахування суми вкладу банк відкрив клієнту особовий рахунок НОМЕР_6 (а.с.24).

Згідно умов депозитних договорів якщо по закінченні строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строків, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у п.1. договору. При цьому термін вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. Також п.7. цих договорів передбачена можливість дострокового їх розірвання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с.22). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2013 року, виданого державним нотаріусом Калуської районної державної нотаріальної контори Локатир М.В., позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину на вклади, що знаходяться на рахунках у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Разом з тим, спірні депозитні вклади в цьому свідоцтві не зазначені(а.с.20). Вказане свідоцтво видано на підставі інформації банку на запит державного нотаріуса (а.с. 18).

27.12.2013 року за фактом неповернення грошових вкладів ОСОБА_3 слідчим СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001759 (а.с. 16).

За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження отримання нею права вимоги на спірні депозитні вклади, оскільки спадкодавцю ОСОБА_3 вони не були повернуті.

З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може.

Частиною 1 ст.1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ст. 1066 ЦК України).

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ст. 1067 ЦК України).

За змістом ч.ч. 1-2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 покликалася на те, що її чоловіком ці договори банківського строкового вкладу достроково не розривалися, депозитні вклади за життя ним не отримані, а мало місце незаконне заволодіння коштами працівником відділення банку, підтвердженням чого є внесення відповідних даних до ЄРДР.

Згідно з ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом частин 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Так, як вбачається з виписки по вкладу, договір №SAMDN8136 достроково розірвано 30.07.2012 року та здійснено переказ між своїми рахунками (а.с. 25). Підтвердженням цього є дані банківської виписки по поточному рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_3 у Євро про рух коштів. Зокрема, на поточний рахунок клієнта перераховано депозит у розмірі 14631,63 євро з картки НОМЕР_2 (номер особистого рахунку за депозитним договором №SAMDN8136 від 21.05.2012 року). З цього рахунку вкладником отримано 14629,86 Євро готівкових коштів (а.с. 86-88). Решту вкладу в розмірі 1,77 Євро позивачем отримано у спадщину.

Із виписки по договору №SAMDN0447 видно, що 17.08.2012 року здійснено переказ коштів між своїми рахунками ОСОБА_3 на суму 10000 доларів США (а.с. 26). Із банківської виписки по його поточному рахунку НОМЕР_5 у доларах США про рух коштів вбачається, що 17.08.2012 року банком було перераховано з картки НОМЕР_4 (номер особистого рахунку за депозитним договором №SAMDN0447 від 15.08.2012 року) на поточний рахунок клієнта 9 900 доларів США. В подальшому вкладником з рахунку декількома платежами отримано готівкові кошти в розмірі 9887,63 доларів США (988,88 +988,88+988,88+988,88+1854,14+2472,19+1483,31+122,47). Також сплачено проценти по договору в розмірі 0,27 доларів США. По цьому вкладу 04.02.2015 року банком здійснено виплату спадкоємцю ОСОБА_2 12,64 доларів США (а.с.84-85).

Саме на вказані виписки, як на належний та допустимий доказ виконання перед клієнтом ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договорами строкових банківських вкладів покликався відповідач заперечуючи позовні вимоги.

За змістом ст. ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Згідно з абзацом 2 пункту 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 556(що діяло на момент виникнення спірних правовідносин) бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп'ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації.

Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, які створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5. Згідно його положень до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

На думку колегії суддів, вказаними виписками по рахунках, як первинними документами про рух коштів (враховуючи законодавчу вимогу щодо обов'язкового ведення банком бухгалтерського обліку у автоматизованому режимі) підтверджено операції вкладника ОСОБА_3, який за життя розпорядився своїми депозитними вкладами.

Відповідно до статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак ненадання вкладнику можливості користуватися цими коштами, зобов'язання банку з повернення вкладу не вважається виконаним і до банку необхідно застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1297цс17.

Враховуючи ту обставину, що депозити у повному обсязі були перераховані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на поточні рахунки вкладника ОСОБА_3, який в подальшому грошові кошти отримав готівкою, банк повністю виконав умови договорів щодо повернення вкладів.

Оскільки відповідачем повністю виконано умови за договорами про відкриття депозитного рахунку в рамках договору щодо банківського обслуговування, позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними та не підлягають до задоволення.

При цьому, належних доказів на спростування вищезазначених обставин та, навпаки, підтвердження списання банком цих коштів без відома власника рахунків, позивачем не представлено. Сам лише факт внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не може свідчити про доведеність такого правопорушення.

Аналогічно не заслуговують на увагу доводи представника позивача про те, що у вказаних виписках відображені менші суми, ніж внесено ОСОБА_3 на депозитні рахунки, що спростовує доводи банку про повне виконання ним своїх зобов'язань. Як з'ясовано апеляційним судом суми депозитних вкладів повернуто вкладнику з врахуванням дострокового розірвання цих договорів з утриманням з суми вкладу надлишково сплачених йому процентів, що було обумовлено сторонами в п. 7. договорів. Зокрема, вкладнику було нараховано та виплачено проценти згідно умов договору (6,5 та 8,5 % відповідно), тоді як при поверненні вкладу за ініціативою клієнта до закінчення мінімального терміну вкладу з дати початку строку вкладу проценти виплачуються по ставці вкладу «до запитання» за фактичний термін користування вкладом.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування.

А тому рішення місцевого суду належить скасувати, ухваливши нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на висновок щодо суті апеляційної скарги судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору. Зважаючи на ціну позову та максимальний розмір ставки судового збору на 2017 рік - 8 000 грн, понесені відповідачем судові витрати пов'язані з переглядом рішення апеляційним судом в сумі 12 000 грн ((1600х5) *150%) належить стягнути на його користь із позивача ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384, 389,390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», подану представником Данильченко Оленою Олександрівною, задовольнити.

Заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 16 травня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, вул. Грушевського,1Д, м. Київ, ) судові витрати в розмірі 12 000 гривень, понесені у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 26 лютого 2019 року.