Провадження № 2/520/1545/19
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
при секретарі - Шпак К.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд -
27.10.2017 року ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила визнати право власності за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом на 1/6 частини земельної ділянки площею 0,0547 га за адресою: АДРЕСА_1, що залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та визнати право власності за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом на 1/6 частини земельної ділянки площею 0,0547 га за адресою: АДРЕСА_1, що залишилось після смерті її батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та стягнути судовий збір з відповідача.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 31.10.2017 року позовну заяву ОСОБА_1, яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом було залишено без руху, оскільки не в повному обсязі було сплачено судовий збір. На виконання ухвали позивачами було надано звіт про експертну грошову оцінку спірної частини земельної ділянки від 07.11.2017 року та надано квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13.11.2017 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду, проте справа неодноразово відкладалась із-за неявки сторін та хвороби відповідача.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 23.04.2018 року провадження по справі було зупинено, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_7 року відповідач ОСОБА_4 померла та виникла необхідність встановлення правонаступників.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 22.10.2018 року за спливом шестимісячного строку звернення за спадщиною провадження по справі було поновлено та призначено розгляд справи на 02.11.2018 року.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 12.11.2018 року було задоволено клопотання представника позивача та витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ластівка В.М. інформацію про осіб, які вступили в спадщину та належним чином засвідчену копію нотаріальної справи.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 10.12.2018 року була здійснена заміна відповідача по справі ОСОБА_4 на її правонаступника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Додатковою ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 10.12.2018 року було витребувано додаткові докази від нотаріуса для повноти розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 неодноразово належним чином повідомлялась про дати судових засідань, про що свідчить її підпис у рекомендованих поштових відправленнях, однак неодноразово у судові засідання не з'являється, відзиву на позов або будь-яких заяв або клопотань про відкладення слухання справи або слухання справи за її відсутності суду не надійшло, тобто поважності причин неявки до с удових засідань судом не встановлено /а.с.158,159,166,171/, чим позбавляє себе надати можливі заперечення проти позову.
Відповідач ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилась, належним чином повідомлялась, до суду з'явилась їх представник ОСОБА_7, яка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи та копію спадкової справи, заслухавши представника позивача, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, 16 лютого 2001 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1), про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було складено актовий запис за № 84./а.с.17/.
В період вказаного шлюбу 08 травня 2001 року народилась донька ОСОБА_2, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси було зроблено відповідний запис за № 884, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4/а.с.29/.
26 грудня 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Селезньовою Г.М. було посвідчено договір дарування земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_4 подарувала своїм дітям - ОСОБА_5 та ОСОБА_9, які прийняли в дар в спільну часткову власність (в рівних частках кожний) земельну ділянку під номером АДРЕСА_1, площею 0,0547 га./а.с.30/.
Відповідно до відповіді відділу у м.Одесі Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області від 05.07.2017 року у відділі станом на 31.12.2012 року згідно Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, наявна інформація щодо реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_6, реєстр.№ НОМЕР_5 від 05.06.2009 року, виданого ОСОБА_4 на підставі рішення Одеської міської ради від 05.04.2008 року № 2541-V, площею 0,0547 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, кадастровий номер НОМЕР_8, а також переходу на підставі договору дарування земельної ділянки від 26.12.2009 року № 2897 права спільної часткової власності на дану земельну ділянку до гр.ОСОБА_5 та ОСОБА_9, про що зроблено відмітку на Державному акті та зареєстровано в Поземельній книзі реєстр. № НОМЕР_7 від 13.05.2010 року/а.с.23/.
При цьому згідно п.14 договору дарування земельної ділянки Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданий Одеською міською радою 05.06.2009 року, є додатком до цього договору.
Згідно п.16 договору, договір складено в двох примірниках, із яких один залишається в справах приватного нотаріуса, а другий видається обдарованим, також за згодою обдарованих титульним власником земельної ділянки вказано ОСОБА_9 Відповідно, після вказаної угоди, оригінал договору дарування земельної ділянки, разом з додатком - оригіналом Державного акту був відданий нотаріусом титульному власнику ОСОБА_9
08.02.2016 року ОСОБА_9 подарила 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_3, відповідачці по справі.
Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_8, розташовану в АДРЕСА_1, право власності на 1/2 частину має ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 08.02.2016 року./а.с.20-21/
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_5, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було складено відповідний актовий запис № 3903, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5 НОМЕР_9./а.с.34/.
Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказану 1/2 частину земельної ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_1. ОСОБА_5 за життя не склав заповіт .
Спадкоємцями померлого ОСОБА_5 за законом є позивачі у справі дружина ОСОБА_1, донька померлого ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_4 Тобто кожен має право на успадкування 1/3 частки від 1/2 земельної ділянки, тобто по 1/6 кожна.
У встановлений законом строк, а саме 03.06.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року. У звязку з чим нотаріусом було заведено спадкову справу № 27/2015.
01.07.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лиман А.І. було посвідчено заяву мати померлого - ОСОБА_4 про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_5.
18.04.2016 року листом за № 116/02-14 приватний нотаріус ОСОБА_10, роз'яснив позивачам неможливість видати свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусу не були надані оригінали документів, що підтверджують право власності померлого на 1/2 частину земельної ділянки, розміром 0,0547 га, розташовану в АДРЕСА_1.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.02.2017 року приватний нотаріус ОСОБА_10 розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна ОСОБА_5 на частину земельної ділянки, загальним розміром 0,0547 га, розташованої в АДРЕСА_1, постановила відмовити позивачам у видачі свідоцтв, так як ними не подано необхідні правовстановлюючі документи для вчинення нотаріальної дії./а.с.18/.
Відповідно до п.4.15 Глава 10 Розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №296/5 в редакції від 09.02.2016 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державної реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємців на таке майно.
Представник позивачів пояснила, що фактично ні співвласник частки земельної ділянки ОСОБА_5 при житті, ані позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ніколи не мали доступу та можливості скористатися оригіналами правовстановлюючих документів для оформлення реєстрації або вступу у спадщину, безпосередньо позивачка на протязі більше двох років намагалась в усній формі та письмових зверненнях домовитись з іншими співвласниками, просила в них оригінали договору дарування земельної ділянки та Державного акту на дану земельну ділянку, але ОСОБА_4, ОСОБА_12,ОСОБА_3 відмовлялись надати їм чи нотаріусу вказані документи.
Позивачка ОСОБА_1 направила листа до нотаріуса Селезньової Г.М., яка посвідчувала договір дарування земельної ділянки, з проханням надати дублікат правовстановлюючих документів - договору дарування земельної ділянки та Державного акту на земельну ділянку. Нотаріус Селезньова Г.М листом №67/01-16 від 09.06.2017 року відповіла, що підставою видачі дубліката документа є його втрата або зіпсування. Однак, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_9 08.02.2016 року подарувала належну їй 1/2 частину земельної ділянки ОСОБА_3, відповідачки по справі.
У випадку відчуження власником частини належного йому майна, якщо співвласники у спільній частковій власності мають один спільний документ , що посвідчує право власності на згадане майно, і один із них відчужує належну йому частку, згідно з п.7 глави 7 «Витребування відомостей і документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій» розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, в справах нотаріуса залишаються копії документів, поданих для вчинення нотаріальної дії, а оригінал документа повертається нотаріусом відчужувачу майна. Враховуючи вказане, нотаріус Селезнева Г.М. позбавлена права видати дублікат договору дарування земельної ділянки, через те, що згідно зазначеної угоди дарування від 08.02.2016 року, необхідний позивачці договір не зіпсований і не пошкоджений, так як на підставі нього була вчинена вказана угода.
Згідно відповіді відділу у м.Одесі Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області від 31.08.2017 року, у вказаному відділі відсутній оригінал Державного акту серії НОМЕР_6, виданий Одеською міською радою 05.06.2009 року на ім'я ОСОБА_4./а.с.19/.
Судом встановлено, що на вказаній земельній ділянці, на частину якої позивачі не можуть отримати право власності в порядку спадкування, знаходиться домоволодіння, частина якого теж належала померлому ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина на 36/100 частин домоволодіння, згідно свідоцтва про спадщину за законом від 22.02.2017 року, спадкоємцями стали позивачі - дружина ОСОБА_1, донька ОСОБА_2 та мати ОСОБА_4, тобто кожна отримала по 1/3 частини зазначеного домоволодіння, чи 12/100 часток. Оформлення спадщини стало можливим тільки внаслідок видачі дублікату договору дарування будинку. Таким чином, на даний час позивачі володіють 24/100 частинами домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1/а.с.36/.
ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис № 2008, зареєстрований Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що вбачається із копії свідоцтва про смерть від 23.02.2018 року. /а.с.91/.
Відповідно до спадкової справи ОСОБА_4 на усе майно залишила заповіт від 06.10.2015 року на ім'я онучки ОСОБА_3, яка на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 10.12.2018 року була притягнута до участі у справі як відповідач./а.с.154/.
Відповідач ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою спадкодавця, тобто фактично прийняла спадщину, крім того своєчасно 23.02.2018 року звернулась з заявою до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ластівці В.М. про прийняття спадщини, вважається такою що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, вона не заявила про відмову від неї, а факт неотримання свідоцтва про право на спадщину, незалежно від причин, не позбавляє спадкоємця права на спадщину./а.с.122/.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296, ст.1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак, через перешкоди в користуванні оригіналами правовстановлюючих документів ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2 з боку ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_3 та невизнання законних прав інших співвласників, останні не можуть отримати право власності на частину земельної ділянки.
Враховуючи вищевикладене, позивачі вичерпали можливі засоби з метою оформлення спадщини, тому визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Позивачі відносяться до першої черги спадкоємців за законом на підставі ст. 1261 ЦК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
На підставі ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Виходячи з викладених обставин, право позивачів на спадкування частки земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1, належної ОСОБА_5 на праві власності на підставі правовстановлюючих документів - Договору дарування земельної ділянки від 26 грудня 2009 року та додатку до нього - Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого Одеською міською радою 05.06.2009 року, яка має кадастровий номер та використовується за цільовим призначенням, може бути захищено тільки в судовому порядку шляхом визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом. До того ж, позивачі фактично прийняли спадщину згідно діючого законодавства, та у встановлений законом термін звернулись до нотаріальної контори за оформленням свідоцтва про право на спадщину.
Згідно з ч. 7 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.
Таким чином, суд доходить до висновку, що право позивачів на отримання в спадщину за законом спадкового майна підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності за кожній у вигляді 1/6 частині земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1217, 1225, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.81,116,131,132,152 ЗК України, суд -
Позов ОСОБА_1, яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) загальною площею 0,0547 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_8, яка належала ОСОБА_5 на підставі договору дарування земельної ділянки від 26.12.2009 року та додатком до якого є Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданий Одеською міською радою 05.06.2009 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_2, право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) загальною площею 0,0547 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_8, яка належала ОСОБА_5 на підставі договору дарування земельної ділянки від 26.12.2009 року та додатком до якого є Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданий Одеською міською радою 05.06.2009 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_10, судовий збір у розмірі 1582 / одна тисяча п'ятсот вісімдесят дві / гривні 55 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 1582 / одна тисяча п'ятсот вісімдесят дві / гривні 55 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.02.2019 року.

Суддя Гниличенко М. В.