Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 755/8760/18

провадження № 61-11360св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Дундар І. О. (суддя-доповідач)

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року у складі судді Астахової О. О. та постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року у складі колегії суддів: Рубан С. М., Желепа О. В., Іванченко М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі - ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позов мотивовано тим, що 16 червня 2014 року позивача було звільнено з посади начальника юридичного управління відповідача.

На час звільнення йому підлягала до виплати у неоспорюваній частині сума 25 699,58 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути на його користь з відповідача орієнтовний середній заробіток за час затримки розрахунку з 03 квітня 2015 року по 15 березня 2018 року у сумі 453 095,68 грн.; 28004,83 грн компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати неоспорюваної частини заборгованості по заробітній платі у розмірі 25699,58 грн. по 01 березня 2018 року та 168 881,77 грн - орієнтовної компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати орієнтовного середнього заробітку за час затримки розрахунку з 15 липня 2014 року по 01 березня 2018 року.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку з 03 квітня 2015 року по 15 березня 2018 року у сумі 453 095,68 грн. Заява мотивована тим, що дана позовна вимога була предметом розгляду у цивільній справі № 755/974/15-ц за результатами розгляду якої Київським апеляційним судом від 30 жовтня 2018 року ухвалено постанову.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні закрито в частині стягнення з ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку з 03 квітня 2015 року по 15 березня 2018 року у сумі 453 095,68 грн.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з приводу вказаних позовних вимог вже ухвалено Київським апеляційним судом постанову від 30 жовтня 2018 року, яка набрала законної сили. Оскільки набрало законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, провадження підлягає закриттю.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскільки аналогічна вимога розглядалась у справі №755/974/15-ц і у випадку скасування постанови Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року касаційним судом буде допущено дублювання розгляду заявленої позовної вимоги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було закрито провадження стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 03 квітня 2015 року по 15 березня 2018 року у сумі 453 095,68 грн, посилаючись на рішення суду, яким відмовлено у стягненні індексу інфляції та 3 % річних за час прострочення. До описової частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції внесено неправдиві відомості. Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року по справі № 755/974/15-ц було встановлено, що позивачем у справі № 755/974/15-ц вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 03 квітня 2015 року по 15 березня 2018 року не заявлялися та не могли бути предметом розгляду судом першої та апеляційної інстанції.

Аргументи інших учасників справи

У серпні 2019 року ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просили відмовити у задоволенні касаційної скарги, залишити без змін ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 755/8760/18 та витребувано справу з суду першої інстанції.

08 серпня 2019 року матеріали цивільної справи № 755/8760/18 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 755/974/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, індексу інфляції та три відсотки річних за час прострочення здійснення виплати справа.

Зокрема, предметом позову у справі було стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати коштів за період з 22 травня 2014 року по 18 березня 2015 року у розмірі 104 349,69 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року у цивільній справі № 755/974/15-ц позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на користь ОСОБА_1 належні до виплати при звільненні кошти в сумі 25 699,58 грн та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 90 128,64 грн, а всього 115 828, 22 грн.

У решті заявлених вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції змінено та стягнуто з ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на користь ОСОБА_1 належні до виплати при звільненні кошти в сумі 25 699 грн. 58 коп. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 44 757, 76 грн., а всього 70 457, 34 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року скасовано, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишено в силі, у частині відмови у стягненні інфляційних нарахувань та 3% річних скасовано та справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дніпровським районним судом м. Києва від 13 квітня 2018 року стягнуто з ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на користь ОСОБА_1 належні до виплати при звільненні кошти: 453 095 грн. 68 коп. середній заробіток за час затримки розрахунку; 196 886 грн 60 коп. інфляційні втрати за несвоєчасний розрахунок при звільненні, а всього - 649 982 грн. 28 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про стягнення індексу інфляції та три відсотки річних за час прострочення здійснення виплати відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Отже, суди дійшли помилкового висновку, про те, що з приводу позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні позивача за період з 03 квітня 2015 року по 15 березня 2018 року вже ухвалено Київським апеляційним судом постанову від 30 жовтня 2018 року, яка набрала законної сили.

Згідно пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Колегія суддів приймає доводи касаційної скарги про те, що позивачем у справі № 755/974/15-ц вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 03 квітня 2015 року по 15 березня 2018 року не заявлялися та не могли бути предметом розгляду судом першої та апеляційної інстанції.

Суди не звернули увагу на те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишено в силі, тобто залишено в силі рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 25 699,58 грн та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 90 128,64 грн за період з 15 липня 2014 року по 03 квітня 2015 року.

В той час, як предметом позову у даній справі № 755/8760/18 є стягнення орієнтовного середнього заробіток за час затримки розрахунку з 03 квітня 2015 року по 15 березня 2018 року у сумі 453 095,68 грн.

Як встановлено апеляційним судом у постанові від 30 жовтня 2018 року при повторному розгляді справи № 755/974/15-ц у суді першої інстанції позивач позовні вимоги не збільшував, а тому Дніпровський районний суд м. Києва розглянув вимоги, які не були заявлені у позові, а саме - стягнув з ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве педприємство промислового залізничного транспорту на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 453 095 грн. 68 коп.

Наведене свідчить, що оскаржені судові рішення постановлені з порушенням норм процесуального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Оскільки порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права призвело до ухвалення незаконних судових рішень, оскаржені судові рішенні відповідно до статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 411, 416 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. О. Дундар

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук