Справа № 265/6704/19
Провадження № 6/265/166/19
У Х В А Л А

30 вересня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря судового засідання Красноухова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі по тексту Лівобережний ВДВС) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Бєлова М.Є. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документу до виконання зобов`язань.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на виконанні Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться зведене виконавче провадження № 59836059 з примусового виконання виконавчих документів, а саме: наказу № 905/663/19 виданого 19.07.2019 року господарським судом Донецької області; наказу 905/214/19 року, виданого 27.03.2019 року господарським судом Донецької області та вимоги № Ф-402998-У виданої 11.05.2019 року головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області, про стягнення з ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь ТОВ "Югсталь" боргу у розмірі 130000,00 грн., 3% річних у розмірі 918,90 грн., інфляційних витрат у розмірі 1956,50 грн. та судового збору у розмірі 1993,14 грн.; стягнення з ФОП Єрмоленко- ОСОБА_3 на користь АТ "КБ"Приватбанк" заборгованості у розмірі 49303,030 грн.; стягнення з ФОП Єрмоленко-Василевської ОСОБА_4 . ОСОБА_5 на користь ГКУ ДФС у Донецькій області недоїмку у розмірі 15987,57 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_6 - ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження виконавцем 18.04.2019 року, 19.08.2019 року та 12.09.2019 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, якими боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Копії постанов про відкриття виконавчих проваджень направлено боржнику рекомендованим поштовим відправленням, що підтверджується квитанціями та списками №213 та 129 відправлень рекомендованих листів.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не подано, будь яких дій спрямованих на виконання зазначених рішень не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

06.09.2019 року був здійснений вихід за зареєстрованим місцем знаходження боржника ОСОБА_7 , однак остання за місцем реєстрації не мешкає, особисте (ліквідне) майно належне боржнику та на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

У вересні 2019 року боржниця ОСОБА_7 особисто з`явилася до відділу ДВС та ознайомилася з матеріалами виконавчих проваджень, що підтверджується її розписками, проте будь-яких дій спрямованих на виконання зобов`язань покладених на неї відповідними рішеннями не здійснила, заходів для виконання виконавчих документів не вживає, що свідчить про її ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідними рішеннями.

Виходячи з цього, виконавець просить задовольнити подання.

Державний виконавець Бєлова М.Є. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила подання задовольнити, надала суду для огляду оригінали зведеного виконавчого провадження № 59836059 з примусового виконання виконавчих документів щодо боржника ОСОБА_7 .

Суд, вивчивши матеріали справи та оригінали зведеного виконавчого провадження № 59836059 вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладено на Державну виконавчу службу, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження № 59836059 з примусового виконання виконавчих документів, а саме:

наказу 905/214/19 року, виданого 27.03.2019 року господарським судом Донецької області про стягнення з ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь АТ "КБ"Приватбанк" заборгованості у розмірі 49303,030 грн.;

вимоги № Ф-402998-У виданої 11.05.2019 року головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області, про стягнення з ФОП ОСОБА_6 - ОСОБА_3 на користь Головного управління ДФС у Донецькій області недоїмки у розмірі 15987,57 грн.;

наказу № 905/663/19 рок, виданого 19.07.2019 рок господарським судом Донецької області, про стягнення з ФОП Єрмоленко- ОСОБА_3 на користь ТОВ "Югсталь" боргу у розмірі 130000,00 грн., 3% річних у розмірі 918,90 грн., інфляційних витрат у розмірі 1956,50 грн. та судового збору у розмірі 1993,14 грн.; (а.с. 13-18).

Матеріали виконавчого провадження свідчать що рішення про їх стягнення боржником ОСОБА_7 у добровільному порядку не виконується.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем 18.04.2019 року, 19.08.2019 року та 12.09.2019 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, якими боржника ОСОБА_7 зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. (а.с.5-7).

Згідно ст. 28 Закон України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

На виконання вимог ст. 28 Закон України «Про виконавче провадження», копії постанов про відкриття виконавчих проваджень направлено боржнику ОСОБА_8 рекомендованим поштовим відправленням за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується квитанціями та списками № 213 та №129 відправлень рекомендованих листів. (а.с. 10,11,12,47, 48 -51).

Відповідно до вказаних приписів закону боржник ОСОБА_8 вважається належним чином повідомленою про початок примусового виконання зазначених рішень.

Окрім того, згідно матеріалів зведеного виконавчого провадження, боржниця ОСОБА_8 особисто з`явилася до відділу ДВС та ознайомилася з матеріалами виконавчих проваджень, що підтверджується її власноруч написаними розписками. (а.с. 27-29 зворот).

Проте будь-яких дій спрямованих на виконання зобов`язань покладених на неї рішеннями не здійснила, заходів для виконання виконавчих документів не вжила, про будь-які поважні причини, які б свідчили про неможливість виконання зобов`язань покладених на неї відповідними рішеннями не повідомила.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з даною нормою закону та ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

З даної норми закону випливає, що таке обмеження може мати місце лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем протягом тривалого часу вживалися заходи, направлені на виконання рішення судів у зведеному виконавчому провадженні.

Так, 08.08.2019 року та 19.08.2019 року, накладено арешт на кошти боржника та на все рухоме та нерухоме майно боржника. (а.с. 19-22).

Згідно бази даних НАІС ЄДР МВС транспортні засоби за боржником не зареєстровані. (а.с.26).

Згідно відповіді з ПФУ про осіб - боржників, які отримують пенсії - інформацію не знайдено, про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно - правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію не знайдено. (а.с. 23,24).

Згідно акту державного виконавця від 06.09.2019 року боржник за адресою: м. Маріуполь, б-р Шевченко, 309 -76 не мешкає. Згідно акту державного виконавця від 10.09.2019 року за адресою реєстрації по АДРЕСА_2 Маріуполі боржник не мешкає, особисте (ліквідне) майно належне боржнику та на яке можливо звернути стягнення не виявлено. (а.с.31-32).

Згідно відповіді з Державної служби морського та річкового транспорту України ( у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України відсутні записи щодо суден, власником або судновласником яких є ОСОБА_9 (а.с.33).

Згідно відповіді з ДП "Український інститут інтелектуальної власності", за результатами пошуку об"єктів промислової власності, що належать божнику, не виявлено.(а.с. 34).

Згідно відповіді з АТ "Раффайзен Банк Аваль", АТ "Сбербанк", ПАТ "ПУМБ", коштів які виявлені на рахунках боржника недостатньо для виконання постанов про арешт що надійшли до банку. (а.с. 36,37).

Згідно відповіді з Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори, за даними державних реєстрів України (ЗАГС, Спадковий реєстр) відсутня інформація щодо боржника.(а.с.38).

Згідно відповіді з Держгеокадастру відомості про наявність земельних ділянок у власності ( користування) гр. ОСОБА_8 відсутні. (а.с.39).

Згідно відповіді з Головного управління держпраці у Донецькій області відомості щодо наявності зареєстрованих великотоннажних та інших транспортних засобів, об`єктів котлонагляду, підіймальних споруд, парових та водогрійних котлів, посудин, що працюють від тиском, трубопроводів пари та гарячої води за боржником відсутні. (а.с.44).

Згідно відповіді з Державної міграційної служби України за наявними даними бази Державної міграційної служби України Єрмоленко ОСОБА_3 . документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 12.10.2011 року, органом видачі 1435 та другим діючим паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданим 26.02.2018 року органом видачі 1435. (а.с.41).

Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність самого факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

В розумінні вимог даного закону ухиленням від виконання зобов`язання, покладеного на боржника рішенням суду, є такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Суд вважає, що приведена вище інформація про ознайомлення боржника з виконавчим провадженням, а також відсутність боржника за місцем мешкання, свідчать саме про ухилення від виконання рішення судів і такі дії, на переконання суду, є свідомими.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов`язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

За змістом ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов`язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії».

Так, у пункті 40 рішення в справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) зазначається, що «…право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Крім того, 15 жовтня 2009 року ЄСПЛ було постановлене «пілотне» рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy ОСОБА_10 Ivanov v. Ukraine).

У цьому рішенні Суд зазначив, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Справа, яка розглядається, свідчить про те, що питання тривалого невиконання остаточних рішень та відсутності ефективних засобів юридичного захисту в правовій системі України залишаються невирішеними попри той факт, що існують відповідні рішення Суду з чіткими закликами до Уряду вжити необхідних заходів для вирішення таких питань.

Вердикти Європейського суду з прав людини у справах «Юрій Миколайович Іванов проти України» та «Бурмич проти України» постановленого 12 жовтня 2017 року є ключовими, оскільки спрямовані на розв`язання проблеми масового невиконання в нашій країні остаточних судових рішень.

Отже, системна проблема невиконання рішень національних судів набула грандіозного масштабу і вже наразі є реальна загроза для дотримання верховенства права в Україні.

З урахуванням такої позиції Європейського суду суд зважає при цьому також на те, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не може бути встановлено жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Суд вважає, що норми Конституції України та гарантії, встановлені нею, а також міжнародними законодавчими актами, в даному випадку не можуть свідчити про порушення боржником, як фізичної особи на свободу пересування, оскільки як боржник, так і стягувачі за зведеним виконавчим провадженням, є рівними перед законом і мають рівні права, гарантовані Конституцією України та іншими нормативними актами, на захист своїх прав та інтересів державою.

Враховуючи приведені державним виконавцем обставини, поведінку боржника при проведенні виконавчих дій, відсутність з її боку будь-яких конструктивних заходів, свідоме ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та відсутність будь-яких заходів для виконання рішень, які могли б розцінюватися як бажання виконати рішення суду, суд приходить до висновку про обґрунтованість подання та його задоволення.

На підставі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Подання Лівобережного відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , у праві на виїзд за межі України до виконання своїх зобов`язань покладених на ФОП Єрмоленко-Василенко ОСОБА_12 в зведеному виконавчому провадженні № 59836059 про стягнення грошових коштів.

Копію ухвали для виконання направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська 26).

На ухвалу суду протягом 15 днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя: Міхєєва І.М.