Справа № 464/4962/17 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/2580/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м.Львів

Справа 464/4962/17

Провадження № 22ц/811/2580/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_5

на рішення Сихівського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 9 жовтня 2018 року(суддя Горбань О.Ю.)

у справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, про відшкодування збитків,-

встановив:

20 липня 2018 року позивач звернулась з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття квартири. В обґрунтування позову посилається на те, що є власником квартири № 23 у будинку №4 в на вулиці Дж.Вашингтона, у м.Львові. 21 травня 2017 року у квартирі АДРЕСА_3 цього будинку, яка належить на праві власності відповідачу, відбувся витік води з системи опалення, що призвело до затоплення її квартири та завдання майної шкоди. Просить стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту, яка визначена експертним шляхом, в розмірі 29515 грн., вартість ремонтних робіт для відновлення дверного блоку в розмірі 11281 грн. Крім цього, залиттям квартири їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормально користуватися ним, порушенням звичного способу життя. Вважає, що у залитті квартири є вина відповідача. Просить стягнути на її користь заподіяну моральну шкоду, яку оцінює в 15 000 грн., а також стягнути витрати, понесені за проведення експертизи і дослідження в розмірі 6 292 грн., за професійну правничу допомогу в розмірі 7300 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1729,60 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 40 796 грн., моральну шкоду в розмірі 500 грн., витрати, пов'язані за проведення експертиз в розмірі 6292 грн., судові витрати в розмірі 1409 грн. 60 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 3252 грн.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_5 Вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вказує, що згідно з договором, укладеним між нею та ДП «Інтергал-Буд» ТзОВ «Фірма «Інтергал», у належній їй квартирі виконувались загальнобудівельні роботи з встановлення індивідуального теплопостачання з газовим котлом та батареями, а тому вона не повинна нести відповідальність за залиття. Стверджує, що висновки експертів є неналежними та недопустимими.

18 лютого 2019 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_4, у якому вона просить залишити рішення Сихівського районного суду м.Львова від 9 жовтня 2018 року без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. У відзиві зазначено, що твердження відповідача про те, що акт ОСББ «Господар2009» від 22 травня 2017 року не підписаний сусідом ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 є немотивованим та безпідставним, зазначений акт повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», в ньому наведені дата та місце складання, склад комісії місце, де трапилось залиття, подія, що трапилась, наслідки залиття, а також причини залиття, а тому такий є належним доказом у справі. Крім цього відповідачем не надано належних доказів, що спростовують інформацію, яка міститься в акті про залиття, а також таких, що вказують на відсутність вини відповідача у залитті.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії С-05541 від 5 грудня 2012 року. Відповідачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 у зазначеному будинку (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна від 17 липня 2017 року).

З акта Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Господар 2009» від 22 травня 2017 року вбачається, що мало місце залиття квартири № 23 з розташованої вище квартири АДРЕСА_3 з причини витікання води з системи опалення (- тріснутого ѕ шаров ого крану на котлі опалення). Вказаний акт підписано відповідачем, яка зауважень з приводу його складення та правильності відображення фактичних обставин не висловлювала.

Як роз'яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано майнову шкоду у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Шкодою є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода відшкодовується у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Умовами для покладення на особу обов`язку відшкодувати шкоду є: протиправна поведінка (дія або бездіяльність) особи; шкода як наслідок такої протиправної поведінки; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4285 від 27 червня 2018 року, висновку судової будівельно-технічної експертизи № 40 від 12 вересня 2018 року, вартість ремонтних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, завданих внаслідок залиття квартири, становить 29 515,00 грн. та 11 218 грн. відповідно, всього: 40 796 грн.

Вказані висновки відповідають вимогам ст.102 ЦПК України, не спростовані належними та допустимими доказами.

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Підставами відповідальності за завдану шкоду є протиправність дій, завдання шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправними діями, наявність вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовна вимога про відшкодування майнової шкоди в розмірі 40 796 грн., визначеному експертним шляхом, є підставною та підлягає до задоволення.

Також правильними є висновки суду про те, що у відповідності до ст.322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику. Договір відповідача з ДП «Інтергал-Буд» ТзОВ «Фірма «Інтергал» за № 321/В3 від 20 жовтня 2011 року щодо проведення будівельних робіт не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за відшкодування шкоди внаслідок залиття.

Щодо доводів відповідача в апеляційній скарзі на рішення про те, що складений ОСББ «Господар2009» акт є неналежним доказом у справі і не може братись судом до уваги, оскільки підписаний від імені ОСББ ОСОБА_7, який не є представником такого, слід зазначити, що зазначений акт повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». У цьому акті наведені дата та місце складання, склад комісії, яка склала акт, місце, де трапилось залиття, подія, що трапилась, наслідки залиття, а також причини залиття. Такий акт не суперечить іншим доказам, які містяться в матеріалах справи, зокрема висновкам судових будівельно-технічних експертиз № 4285 від 27 червня 2018 року та № 40 від 12 вересня 2018 року, і в своїй сукупності підтверджують факт залиття квартири позивача з квартири відповідача, якане заперечувала в судовому засіданні, однак посилалась на те, що таке сталось не з її вини. Проте відповідачем на спростування її вини у вказаному залитті не надано жодного доказу, а тому підстави для звільнення її від відповідальності за залиття відсутні.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до роз'яснень, даних у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Заподіяння відповідачем майнової шкоди внаслідок залиття квартири, безперечно призвело до порушення звичного способу життя позивача, якій заподіяно незручності, які вимагали докладання додаткових зусиль для організації побуту та життя. Позивач перенесла стрес, душевно страждала, змушена тривалий час відстоювати свої права у судовому порядку, витрачати свій час, змінився її ритм життя.

З врахуванням встановленого, а також того, що вина відповідача у заподіянні шкоди позивачу судом встановлена, оскільки саме з вини ОСОБА_5 заподіяно майнову шкоду позивачу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновкуя, що з відповідача належить стягнути моральну шкоду, розмір якої визначено з урахуванням засад розумності та справедливості. Тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволив частково.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав не погодитись з висновками суду першої інстанції в цій частині, оскільки саме такий розмір є розумною справедливою компенсацією душевних страждань позивача, спричинених внаслідок залиття нежитлових приміщень, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна

Також судом призначено до стягнення судові витрати за проведення експертиз в розмірі 6292 грн., витрати, пов'язані з оплатою судового збору в розмірі 1409, 60 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3252 грн. і в цій частині рішення суду є правильним та обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 9 жовтня 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 26 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді