Ухвала

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 556/558/18

провадження № 61-3030 ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., ХоптиС. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат Слободін Антон Сергійович, на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2018 року у складі судді Поровського В. А. та постанову Рівненського апеляційного суду від 31 січня 2019 року у складі колегії суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О., Шимківа С. С., у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просив відшкодувати моральну шкоду у розмірі 300 000,00 грн,завдану внаслідок тривалого досудового розслідування кримінального провадження.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 31 січня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що працівники правоохоронних органів діяли з порушенням вимог КПК України, порушили його права, а отже він має право на відшкодування завданої такими діями шкоди. Оскільки досудове розслідування по справі триває вже понад рік, є неефективним та безрезультатним, що в свою чергу порушує права неповнолітньої дитини, тому до спірних правовідносин мають застосовуватися положення частини шостої статті 1176 ЦК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частиною шостою статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Зазначений правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судами установлено, що постановою Володимирецького відділення поліції Кузнецовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 01 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано потерпілим у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000471 від 30 серпня 2016 року за статтею 128 КК України.

Зокрема, встановлено, що 29 серпня 2016 року ОСОБА_6 перебуваючи в лісовому масиві Сопачівського лісництва, під час заготівлі дров, внаслідок падіння дерева, отримав тяжкі тілесні ушкодження, що потягли інвалідність. Розслідування не завершено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що між діями працівників поліції і каліцтвом потерпілого ОСОБА_6 немає причинно-наслідкового зв'язку. Сама по собі тривалість досудового розслідування не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових осіб поліції.

За таких обставин, позивачем не доведено наявність моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн внаслідок протиправних дій працівників поліції та причинний зв'язок поведінки працівників поліції та заподіяною ОСОБА_4 шкодою, тому суди дійшли обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди та ненадання останнім в порядку статті 81 ЦПК України доказів протилежного.

Доводи касаційної скарги про необхідність застосування положення частини шостої статті 1176 ЦК України є безпідставними, оскільки позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між порушенням його прав та наслідками, які спричинили це порушення.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат Слободін Антон Сергійович, на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 31 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області про відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта