ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/581/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/961/19 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря -Чукля Д.І.

сторони належним чином повідомленні

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №601/581/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 липня 2019 року, ухваленого суддею Коротич І.А., повний текст складено 24 липня 2019 року, у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 липня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2005 року, яким визнано недійсною приватизацію квартири АДРЕСА_1 , яка проведена 18 березня 1993 року Кременецьким бюро Технічної інвентаризації за згодою Кременецької міської ради, визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що видане Кременецьким бюро технічної інвентаризації 12 березня 1998 року на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; видання виконавчого листа про зобов`язання Кременецького районного комунального бюро технічної інвентаризації анулювати свідоцтво на право власності на житло, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яке зареєстроване Кременецьким бюро технічної інвентаризації 16 березня 2006 року за №2656 в книзі № 11, реєстраційний номер майна 24481252 на ім`я ОСОБА_3 , - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Кременецького районного суду від 24 липня 2019 року та задовольнити заяву про поворот виконання рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що після винесення ухвал Вищого спеціалізованого суджу України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року та Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 травня 2015 року відпали підстави стверджувати про недійсність свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що видане Кременецьким бюро технічної інвентаризації 12.03.1998 року на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Дані процесуальні документи судів як касаційної, так і першої інстанції юридично повернули учасників процесу у попереднє становище, тобто до скасування свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що видане Кременецьким бюро технічної інвентаризації 12.03.1998 року на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Сама назва інституту "Поворот виконання" вказує на те, що скасований судовий акт має бути дійсно виконаний, і дійсно мають настати несприятливі наслідки для учасника спору. Вимагати повороту виконання може особа, чиї права відсутністю такого повороту порушуються.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що був пропущений однорічний строк на звернення до суду про поворот виконання рішення. Проте з такими аргументами суду погодитись не можна, оскільки як вбачається із аркуша справи № 178, не зрозуміло, які ж процесуальні документи чи письмові докази було отримано представником третьої особи Сідоровою І.А. (на вказаному аркуші справи міститься лише підпис, дата та слово "Отримано"). Будь-які інші відомості про отримання ухвали від 08.05.2015 року про закриття провадження у матеріалах справи відсутні. Також, слід зазначити, що у встановленому законом порядку судом не було надіслано на адресу ОСОБА_1 ухвалу від 08.05.2015 року про закриття провадження, що позбавило її можливості ознайомитися із змістом цього судового акту.

Кременецька міська рада подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначили, що згідно Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року №13-рп/2011, інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставного стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні стороні виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Таким чином, поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права.

Відповідно до матеріалів справи відповідач по справі ОСОБА_3 жодних майнових прав згідно рішення Кременецького районного суду від 22 листопада 2005 року не отримав, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на спірну квартиру, видане 16 березня 2006 року Кременецьким районним бюро технічної інвентаризації, а саме підстава його видання.

Крім того, згідно статті 381 ЦПК України (в редакції 2004 року), якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання рішення можна подати у межах позовної давності. Загальний строк позовної давності відповідно до статті 257 ЦК України (в редакції на момент винесення рішення) становить три роки. В силу частини 1 статті 261 ЦК України в тій же редакції - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто 28 травня 2015 року, коли представником ОСОБА_1 - Сідоровою І.А. було отримано ухвалу Кременецького районного суду. Щодо твердження представника заявниці ОСОБА_5 про те, що незрозуміло який документ тоді отримав представник, то вони не відповідають дійсності, оскільки із змісту заяви, поданої до суду представником Сідоровою І.А. , зрозуміло, який саме документ запитувався, та відповідно який і отримав.

Також, і згідно частини 10 статті 444 ЦПК України (в редакції 2017 року), заява про поворот виконання рішення може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідно рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду. Згідно матеріалів справи ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 08.05.2015 року про закриття провадження у вказаній справі представник позивача отримала разом з іншими рішеннями по справі 28.05.2015 року. Заявою про поворот виконання рішення заявник подав 07.03.2019 року. Тому, беручи до уваги зазначене, суд надав вірну оцінку обставинам справи щодо закінчення строків звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення.

У судове засідання сторони по справі не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення по вручення поштових відправлень. Кременецька міська рада та Кременецьке БТІ просять справу розглядати у їх відсутність. Клопотань від учасників процесу про відкладення розгляду справи не поступило.

Враховуючи вимоги ст. 372 ч. 2 ЦПКУ, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 22.11.2005 року визнано недійсним приватизацію квартири АДРЕСА_1 , яка проведена 18 березня 1993 року Кременецьким бюро технічної інвентаризації за згодою Кременецької міської ради, визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 12.03.1998 року на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 13 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Кременецького районного суду від 22 листопада 2005 року залишено без змін.

В подальшому вказане рішення Кременецького районного суду від 22 листопада 2005 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 13.11.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25.02.2015 року скасовано, та справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 08.05.2015 року провадження по справі закрито, у зв`язку зі смертю позивача.

Оскільки свідоцтво на право власності на спірну квартиру від12.03.1998 року на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 анульовано 26.12.2005 року, згідно рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 22.11.2005 року, тому Рішенням від 02.02.2006 року Кременецька міська рада прийняла у комунальну власність квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі заяви ОСОБА_3 та розпорядження органу приватизації від 16.03.2006 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво на право власності на вказану квартиру та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.08.2008 року. (т.1, а.с.113).

11.09.2008 року згідно договору купівлі-продажу спірна квартира куплена ОСОБА_6 та за нею в цей самий день зареєстрована.(а.с.114,т.1).

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що нею було пропущено однорічний строк на звернення до суду із відповідною заявою.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 9 ст. 444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Рішенням Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року у справі №1-25/2011 роз`яснено, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання рішення це повернення сторін у первісний стан, що передував виконанню рішення, через скасування правової підстави такого виконання. Предметом повороту виконання може бути як майно, так і дії, що не мають майнового характеру. У випадку, якщо предметом виконання є певні блага немайнового характеру, то сторони також мають бути повернуті до первісного стану, що передував виконанню рішення.

Згідно статті 381 ЦПК України (в редакції 2004 року), якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.

Згідно частини 10 статті 444 ЦПК України в (редакції 2017 року), заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи 8 травня 2015 року представник ОСОБА_1 - Сідорова І.А. , як представник на підставі витягу з договору №69 від 22.09.2014 року (т.1, а.с.84) подала до Кременецького районного суду заяву про видачі копії рішення Кременецького районного суду від 22 листопада 2005 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року, копію ухвали Кременецького районного суду від 8 травня 2015 року, які отримала 28 травня 2015 року, що підтверджується її підписом на заяві. (а.с.178, т.1). В зв`язку з цим є безпідставними посилання апелянта на те, що її представником не було отримано ухвали суду від 28.05.2015 року, оскільки 22 вересня 2014 року ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги із адвокатом Сідоровою І.А.(ст. 42 ч.4, ст.44 ЦПК України, 2004 р.), згідно якого уповноважила її одержувати копії рішень, ухвал (т.1,а.с.84). Отже, ОСОБА_1 копію ухвали отримала 28.05.2015 року, а в суд із заявою про поворот виконання рішення суду звернулась 07.03.2019 року(т.1,а.с.184 року). Довіреність ОСОБА_5 представляти інтереси ОСОБА_1 в усіх судах з усіма процесуальними правами було видано 24.04.2018 року. (т.1, а.с.187).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи(рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України").

Суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2019 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак