КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 363/2497/18
Головуючий у суді І інстанції - Котлярова І.Ю.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2908/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 вересня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепломережа" на дії і рішення державного виконавця виконавчої служби та поновлення порушеного права,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із вказаною скаргою, яку мотивовано тим, що йому випадково стало відомо, що Вишгородським РВ ДВС ГТУЮ у Київської області накладено арешт на його майно та оголошено заборону на його відчуження.

Скаржником зазначається, що 11 червня 2018 року ним було направлено запит до Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київської області щодо підстав виникнення такого арешту, відповіді на запит отримано не було. З автоматизованої системи виконавчих проваджень він дізнався про те, що щодо нього Вишгородським РВ ДВС ГТУЮ у Київської області винесено постанови: ВП № 54573040 від 30 серпня 2017 року, ВП № 54752561, ВП 54752615, 54752705 від 21 вересня 2017 року, стягувачем по яких є Вишгородське районне КП "Вишгородтепломережа".

З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ОСОБА_2 стало відомо, що за номером запису про обтяження № 15470515 (спеціальний розділ) 19 липня 2016 року на підставі постанови державного виконавця Гафарової Л.Б. ВП № 51363202 від 06 липня 2016 року на все нерухоме майно накладено арешт та оголошено заборону його відчуження. Зазначив, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 25 серпня 2017 року такого обтяження не було.

Також ОСОБА_2 вказав, що його не повідомляли про відкриття виконавчого провадження, так само, як і про арешт майна та заборону на його відчуження. У зв'язку із чим звернувся до суду та просив визнати дії неправомірними і скасувати постанову державного виконавця Вишгородського РВ ДВС Київської області Гафарової Л.Б. ВП № 51363202 від 06 липня 2016 року на підставі якої 19 липня 2016 року внесено запис про обтяження № 15470515 (спеціальний розділ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 19 липня 2016 року за № 15470515 про арешт нерухомого майна та заборону на його відчуження; визнати дії неправомірними і скасувати постанови державного виконавця Вишгородського РВ ДВС Київської області ВП № 54573040 від 30 серпня 2017 року; ВП № 54752561 від 21 вересня 2017 року, ВП № 54752615 від 21 вересня 2017 року та ВП № 54752705 від 21 вересня 2017 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 вересня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що в порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року (в редакції від 02 червня 2016 року, що діяла на момент винесення постанови ВП №51363202 від 06 липня 2016 року) ним не було отримано копії постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06 липня 2016 року №51363202. Наголошується, що державним виконавцем не було здійснено звернення стягнення на кошти боржника і не було враховано, що вартість майна, на яке накладено арешт, значно перевищує суму боргу, а також його також не повідомлялось про наявність постанови від 21 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

В апеляційній скарзі також вказано, що ОСОБА_2 не працює в ТОВ "Шлюмберже сервісез Україна", а тому постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника ВП №54752561, ВП №54752615 та ВП №54752705 від 14 листопада 2017 року є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 вересня 2018 року та ухвалити у справі нове судове рішення, яким визнати дії неправомірними і скасувати постанову державного виконавця Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області ГафаровоїЛ.Б. ВП №51363202 від 06 липня 2016 року на підставі якої 19 липня 2016 року внесено запис про обтяження № 15470515 (спеціальний розділ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 19 липня 2016 року за № 15470515 про арешт нерухомого майна та заборону на його відчуження; визнати дії неправомірними і скасувати постанови державного виконавця Вишгородського РВ ДВС Київської області ВП № 54573040 від 30 серпня 2017 року; ВП № 54752561 від 21 вересня 2017 року, ВП № 54752615 від 21 вересня 2017 року та 14 листопада 2017 року та ВП № 54752705 від 21 вересня 2017 року та 14 листопада 2017 року, ВП №54752561 від 14 листопада 2017 року.

10 січня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від Вишгородського районного КП "Вишгородтепломережа", де вказано, що скаржником не було наведено жодних підстав та обґрунтувань для скасування вказаних постанов, а тому, вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

У судове засідання учасники справи не з'явилися, повідомлені про місце, час і розгляд справи належним чином. ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи без його участі, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вирішила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі виконавчих листів № 363/4810/15-ц виданих Вишгородським районним судом Київської області 14 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за опалення у розмірі 5 280, 79 грн., витрат, пов'язаних з викликом у пресі до суду у сумі 420 грн. та судового збору у розмірі 1 218 грн. державним виконавцем Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області ГафаровоюЛ.Б. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.06.2016 р. та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06 липня 2016 р. за ВП № 51363202. У зв'язку з відсутністю у боржника ОСОБА_2 коштів та майна, на яке може бути звернуто стягнення, постановою державного виконавця від 21.12.2016 р. виконавчі документи за ВП №51363202 були повернуті стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі того, що заходи розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.26).

За ОСОБА_2, як за боржником, також рахуються й інші виконавчі провадження, що підтверджуються постановами про відкриття провадження, арешт майна боржника та звернення стягнення на заробітну плату державних виконавців Вишгородського РВ ДВС Київської області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ВП № 54573040 від 30.08.2017 р., за ВП № 54752561 від 21.09.2017 р., за ВП № 54752615 від 21.09.2017 р. та 14.11.2017 р., за ВП № 54752705 від 21.09.2017 р. та 14.11.2017 р., за ВП №54752561 від 14.11.2017 р. (а.с.47-55).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Функція судового контролю на стадії виконавчого провадження направлена на відновлення порушених прав учасників виконавчого провадження.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" (у редакції від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, чинній станом на час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06 липня 2016 року, та у редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, яка набрала чинності з 05 жовтня 2016 року).

За правилами частини другої статті 25 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV "Про виконавче провадження" була передбачена можливість накладення державним виконавцем арешту на грошові кошти та майно боржника за заявою стягувача одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 19 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Аналогічна позиція викладена у пункті 1 частини першої статті 26 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ "Про виконавче провадження".

Як встановлено судом першої, державним виконавцем Вишгородського РВДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавчі провадження на підставі заяви стягувача - ВРКП "Вишгородтепломережа" на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції обґрунтовано виходили з того, що державні виконавці діяли в межах повноважень та відповідно до вимог закону, а тому підстави для задоволення скарги ОСОБА_2 відсутні.

Звертаючись до суду із скаргою ОСОБА_2 не навів належних доводів на спростування правильності дій та рішень державних виконавців з приводу відкриття виконавчого провадження, накладення арешту та заборони відчуження.

Посилання скаржника на його необізнаність щодо ходу виконавчих дій, як на підставу для задоволення скарги, не заслуговують на увагу, оскільки зазначене не є підставою для визнання незаконними зазначених постанов державних виконавців року і їх скасування.

Доводи апелянта про те, що державний виконавець при накладенні арешту на майно 06 липня 2016 року не врахував, що його вартість перевищує суму боргу, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла станом на 06 липня 2016 року, не вимагали необхідності здійснення такої перевірки державним виконавцем при накладенні арешту на кошти та майно боржника при відкритті виконавчого провадження.

З урахуванням викладених обставин колегія суддів приходить до висновку проте що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 11 вересня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв