Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 357/6665/16-ц

провадження № 61-24671св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Дундар І. О. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Білоцерківський пологовий будинок,

третя особа - Білоцерківська міська виконавча дирекція Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Березовенко Р. В., Гуля В. В., Лівінського С. В. та додаткове рішення апеляційного суду Київської області від 14 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Березовенко Р. В., Гуля В. В., Лівінського С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Білоцерківського пологового будинку про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що вона належить до 4 категорії потерпілих від наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілим жінкам надається відпустка по вагітності та пологах тривалістю 90 календарних днів до родів і 90 календарних днів після родів, яка обчислюється сумарно і надається повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до родів, з оплатою в розмірі повного заробітку незалежно від страхового стажу та місця роботи, але Білоцерківським пологовим будинком 01 липня 2015 року їй видано листок непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю лише 126 днів.

У березні 2016 року вона звернулася до відповідача стосовно надання їй листка непрацездатності у відповідності до вимог вказаного вище Закону, проте їй було відмовлено з посиланням на те, що у законодавстві відбулися зміни, з 01 січня 2015 року виключено статтю 23 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачались пільги та компенсації потерпілим 4 категорії, та внесено зміни в Закон України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення», а саме: виключено таке поняття як зона посиленого радіоекологічного контролю.

Просила суд визнати дії Білоцерківсь кого пологового будинку щодо відмови у видачі їй листка непрацездатності строком на 180 календарних днів неправомірними; зобов`язати відповідача видати їй листок непрацездатності строком на 54 календарних дні як особі, що належить до 4 категорії постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано дії Білоцерківського пологового будинку щодо відмови ОСОБА_1 у видачі листка непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами строком на 180 календарних днів неправомірними.

Зобов`язано Білоцерківський пологовий будинок видати ОСОБА_1 листок непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами додатково строком на 54 календарних дні, як особі, що належить до 4 категорії потерпілих від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач була визнана потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, як особа, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому відповідно до статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вона має право на відпустку по вагітності та пологах тривалістю 180 календарних днів, оскільки ця пільга діє по даний час, а надання пільг, передбачених цією статтею, не пов`язується з фактом постійного проживання особи на території радіоактивного забруднення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2016 року апеляційні скарги Білоцерківського пологового будинку та Білоцерківської міської виконавчої дирекції Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задоволено.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з 01 січня 2015 року місце проживання позивача втратило статус зони посиленого радіологічного контролю, відповідно з цієї дати позивач втратила право на пільги, оскільки перестала проживати або працювати на території, посиленого радіологічного контролю, а тому її посвідчення на цій території втратило свою дію.

Додатковим рішення апеляційного суду Київської області від 14 лютого 2017 року заяву Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 606,32 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Білоцерківського пологового будинку витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 606,32 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року позивач через засоби поштового зв`язку подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2016 року і залишити в силі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2016 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод в разі прийняття нових або внесення змін до чинних законів. Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили працездатність, деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2014 року відповідно до якого з 01 січня 2015 року внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27 травня 1991 року, лише виключено поняття (категорійний апарат) 4 категорії постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС. Відповідно до абзацу 1 пункту 10 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і досі гарантовано право жінок, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на отримання відпустки по вагітності і пологах тривалістю 90 календарних днів до родів і 90 календарних днів після пологів, яка обчислюється сумарно і надається жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до родів, з оплатою в розмірі повного заробітку незалежно від страхового стажу та місця роботи. Позивач набула статус потерпілої особи від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії до 01 січня 2015 року, проживши на території зони радіоактивного забруднення кількість років, а тому відмова у наданні їй відпустки по вагітності та пологах тривалістю 180 календарних днів фактично позбавляє її статусу потерпілої особи всупереч конституційному положенню про дію нормативно-правового акту в часі. Окрім того, вагітність настала ще до 28 грудня 2015 року, тобто до прийняття Закону України № 76-VIII, «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Позиція інших учасників справи

У червні 2017 року Білоцерківська міська виконавча дирекція Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності надала до касаційного суду заперечення на касаційну скаргу, у якій просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, рішення апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2016 року та додаткове рішення від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

У серпні 2017 року цивільна справа № 357/6665/16-ц надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами цивільної справи передано до Верховного Суду.

11 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О..

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_1 належить до числа осіб, потерпілих від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії.

01 липня 2015 року ОСОБА_1 , яка працювала у прокуратурі Київської області, Білоцерківським пологовим будинком було видано листок непрацездатності по вагітності та пологах при терміні вагітності 30 тижнів строком на 126 календарних днів.

Позивач стала на облік по вагітності 19 лютого 2015 року при терміні вагітності 10 тижнів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила доньку ОСОБА_3

30 березня 2016 року позивач звернулася із заявою до головного лікаря Білоцерківського пологового будинку щодо видачі їй листка непрацездатності по вагітності та пологах як потерпілій від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії тривалістю додатково ще 54 календарних днів /загальною кількістю 180 календарних днів/. Л

Листом від 30 березня 2016 року № 295 Білоцерківського пологового будинку позивачу фактично відмовлено у задоволенні її заяви з посиланням на те, що відповідно до змін в законодавстві з 01 січня 2015 року всі пільги та компенсації для потерпілих 4 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС скасовані, а тому листок непрацездатності по вагітності та пологах видається на загальних підставах тривалістю 126 календарних днів /70 календарних днів -до пологів, 56 календарних днів -після/.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того,з 01 січня 2015 року місце проживання позивача втратило статус зони посиленого радіологічного контролю, відповідно з цієї дати позивач втратила право на пільги, оскільки перестала проживати або працювати на території, посиленого радіологічного контролю, а тому її посвідчення на цій території втратило свою дію.

Однак, із висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

За статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Згідно пункту 10 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) ( в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, надання жінкам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відпустки по вагітності і родах тривалістю 90 календарних днів до родів і 90 календарних днів після родів, яка обчислюється сумарно і надається жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до родів, з оплатою в розмірі повного заробітку незалежно від страхового стажу та місця роботи.

За змістом пункту 6.3 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я від 13 листопада 2001 року № 455 жінкам, які належать до I - IV категорій постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС, видається листок непрацездатності у зв`язку з вагітністю і пологами з 27 тижнів вагітності тривалістю 180 календарних днів (90 днів на період допологової відпустки і 90 - на період післяпологової відпустки).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закон № 796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно статті 14 Закону, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Визначення категорій зон радіоактивно забруднених містилося у статті 2 Закону № 796-XII ( в редакції, яка діяла до 01 січня 2015 року). Відповідно до цієї статті до зон радіоактивного забруднення було віднесено такі зони: (1) зона відчуження, (2) зона безумовного (обов`язкового) відселення, (3) зона гарантованого добровільного відселення та (4) зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( в редакції, яка діяла до 01 січня 2015 року).

01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким стаття 2 Закону № 796-XII було виключено (підпункт 1 пункту 4). Виключено також абзац 5 частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій та статтю 23 Закону № 796-XII, якою було передбачено пільги та компенсації для потерпілих 4 категорії за умови постійного проживання, роботи чи навчання на територіях зони посиленого радіоекологічного контролю.

Рішенням від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII,яким у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено статтю 23, якою було передбачено компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4.

Отже, право на компенсації та пільги постраждалих, віднесених до категорії 4, було підтверджено.

Конституційний Суд України звернув увагу на засадничий характер обов`язку держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та на необхідність виокремлення категорії громадян України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і потребують додаткових гарантій соціального захисту у зв`язку з надзвичайними масштабами вказаної катастрофи та її наслідків.

Встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку

Скасування пільг, компенсацій та гарантій не відповідає конституційному обов`язку держави, передбаченому у статті 16 Основного Закону України, щодо осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України (п. 4 мотивувальної частини).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посвідчення потерпілої особи, яке отримала у законний спосіб позивач, уповноваженим органом недійсним не визнавалось.

Ураховуючи вищенаведене, колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає вимогам закону, суд касаційної інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України скасовує рішення апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Київської області від 14 лютого 2017 року і залишає в силі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2016 року.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 141, 400, 413, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Київської області від 14 лютого 2017 року скасувати.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2016 року залишити в силі.

Стягнути з Білоцерківського пологового будинку на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 661,44 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. О. Дундар

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук