Номер провадження: 22-ц/813/5721/19
Номер справи місцевого суду: 522/2394/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ПЗУ Україна"?у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , за участі третьої особи: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «АХА страхування» про відшкодування завданої майнової шкоди, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Бондар В.Я. 29 березня 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У лютому 2019 р. ПАТ СК «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача завдану майнову шкоду у розмірі 5 983, 80 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що між позивачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та і Представництвом «Клюді-Арматурен» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АЕ №3996 від 08травня 2017 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 28 вересня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_2 та автомобіля Lexus, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_1 . Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) від 28 вересня 2017 року, відповідач визнала себе винною у настанні вищевказаної ДТП. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 15 821,30 грн. Страхова компанія винної особи, ПрАТ «СК «АХА Страхування», виплатило позивачу відшкодування у розмірі 9 837,50 грн. На думку позивача, різниця між сплаченою та відшкодовуваною сумою підлягає стягненню з відповідача.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року позовні вимоги ПАТ СК «ПЗУ Україна» було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ПАТ СК "ПЗУ Україна"?просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що, навіть якщо цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 і була забезпечена полісом страхування, то відповідати за завдану шкоду має саме відповідач, як особа, винна у настанні ДТП.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ПАТ СК "ПЗУ Україна"?не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та Представництвом «Клюді-Арматурен» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АЕ №3996 від 08 травня 2017 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

28 вересня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_2 та автомобіля Lexus, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_1 .

З повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що ОСОБА_1 визнала свою вину та зазначила, що порушила Правила дорожнього руху.

Згідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту та платіжного доручення від 10 жовтня 2017 року, позивач ПАТ СК «ПЗУ Україна» здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 15 821,30 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», що не заперечувалось сторонами.

Ліміт відповідальності ПрАТ «СК «АХА Страхування» за шкоду, заподіяну майну, встановлено у розмірі 100 000 грн.

В досудовому порядку на вимогу позивача ПрАТ «СК «АХА Страхування», згідно листа №288 від 02 лютого 2018 року, здійснило виплату ПрАТ «СК «ПЗУ України» у розмірі 9 837,50 грн. та вказало, що не погоджуються з розрахунком позивача.

Норми частини 1 ст. 1188 ЦК України передбачають відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Така шкода відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.ст. 979, 980 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-17цс18) зроблено правовий висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він сплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Також у вказаній Постанові зазначено, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Враховуючи ліміт відповідальності страховика ПрАТ «СК «АХА Страхування», встановлений у розмірі 100 000 грн., в той час як вимогами позивача є стягнення меншої суми у розмірі 5 983, 80 грн., позивач має звертатися до страхової компанії відповідача, а не до нього безпосередньо, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ СК "ПЗУ Україна"?до ОСОБА_1 , задоволенню не підлягали.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника ПАТ СК "ПЗУ Україна"?про те, що, навіть якщо цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 і була забезпечена полісом страхування, то відповідати за завдану шкоду має саме відповідач, як особа, винна у настанні ДТП.

Так, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, встановивши, що позивач не звертався до страховика відповідача та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явив вимогу до відповідача.

У разі незгоди із виплаченою страховиком відповідача ПрАТ «СК «АХА Страхування» сумою страхового відшкодування, апелянт не позбавлений можливості оскаржити своє порушене право у судовому порядку.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ПЗУ Україна"? залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе