Справа № 148/2333/18
Провадження №2/148/141/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 березня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганич С.В. при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок №3217 від 18.03.1996, виданого на підставі рішення виконкому Кинашівської сільської ради народних депутатів від 28.02.1996, їй належить житловий будинок, розташований за адресою: вул. Гагаріна, 94а, с. Мазурівка, Тульчинський район, Вінницька область.

У 2013 році вона надала дозвіл відповідачу зареєструватися у належному їй будинку. Однак він з 07.06.2013 і по теперішній час фактично там не проживає та не виписуються з належного їй будинку.

На даний час у неї склалося важке матеріальне становище і відповідно до своїх доходів вона має право на отримання субсидій, проте через реєстрацію в її будинку відповідача, вона зробити цього не може.

В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Гагаріна, 94а, с. Мазурівка, Тульчинський район, Вінницька область.

В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої просить слухати справу у його відсутність, позов визнає.

Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва №3217 на право особистої власності на жилий будинок від 28.03.1996, виданого Кинашівською сільською радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Кинашівської сільської Ради народних депутатів №2 від 28.02.1996 (а.с. 6-7), позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок №94а, розташований по вул. Гагаріна в с. Кинашів, Тульчинського району.

Відповідач зареєстрований у вищевказаному житловому будинку з 07.06.2013, що в свою чергу, не заперечується сторонами та підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Кинашівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області від 28.12.2018 (а.с.16).

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

У відповідності до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобовязані зареєструвати місце свого проживання.

Згідно вимог ст.7 названого Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Також судом встановлено, що відповідач протягом понад п'ять років в житловому будинку, розташованому за адресою: вул. Гагаріна, 94а, с. Мазурівка, Тульчинський район, Вінницька область, не проживає.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Нормами ст. 71 ЖК УРСР, визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи норму ч.4 ст. 206 ЦПК України, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, згідно її вимог, залишити за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 15, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст.4, 13, 76-81, 141, 263- 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

ОСОБА_3 ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Гагаріна, 94а, с. Мазурівка, Тульчинський район, Вінницька область.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: