ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 6-215/11Головуючий у 1-й інстанції Свачій І.М.
Провадження № 22-ц/817/962/19 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

за участю представника апелянта - Вереса М . Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 6-215/11 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2011 року, постановлену суддею Свачієм І.М., повний текст якої складено 06 липня 2011 року у справі за поданням державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із вищевказаним поданням.

В обґрунтування заявлених вимог державний виконавець посилався на те, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження №63 від 31 жовтня 2008 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 363024.47 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2011 року вищевказане подання задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 - до виконання зобов`язань згідно виконавчого провадження №63 від 31 жовтня 2008 року.

13 червня 2019 року ОСОБА_2 подала на вказану ухвалу апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при постановлені ухвали судом першої інстанції не перевірено факт ухилення боржника від виконання зобов`язання, покладеного на неї судовим рішенням. Крім того, апелянт не вчиняла жодних умисних дій щодо ухилення від виконання грошових зобов`язань.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання.

У вересні 2019 року головний державний виконавець Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області - Гайда А.Б. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що на виконанні у Тернопільському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області знаходиться зведене виконавче провадження 54287796, яке складається з п`яти виконавчих проваджень про стягнення з суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 заборгованості на користь суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 .

Зазначає, що боржник неодноразово перетинав кордон України де перебував від 4-х днів до чотирьох місяців і поверталася в Україну. Такі поїздки вона здійснювала як автомобілем, так і авіаційним транспортом, що свідчить про великі витрати, а отже про наявність коштів, однак, на виконання рішення суду жодних сум перераховано не було.

Отже, дії боржника, що полягають в умисній його бездіяльності та свідомому невиконанні зобов`язань, свідчать про його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї рішеннями суду, а тому є всі підстави для застосування відносно неї обмежень і, зокрема, в тимчасовому обмеженні у праві виїзду за кордон.

В судовому засіданні представник апелянта - адвокат Верес М.Я. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи подання та обмежуючи ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив із того, що є обставини, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Із вказаним висновком колегія суддів не погоджується, виходячи із наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

На виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області знаходиться зведене виконавче провадження 54287796, яке складається з п`яти виконавчих проваджень, саме:

- ВП 54235887 згідно наказу № 5/98-1646 від 03 липня 2007 року, виданого Господарським судом Тернопільської області про стягнення з суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 на користь суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 77837.30 грн., 778.37 грн. в повернення витрат по сплаті державного мита, 118 витрат на ІТЗ судового процесу;

- ВП 54235285 згідно наказу № 18/30-530 від 22 червня 2010 року, виданого Господарським судом Тернопільської області про стягнення з фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_5 105534.82 грн. суми індексації, 15925.90 грн. 3 % річних у зв`язку з невиконанням рішень судів. Стягнуто з фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_5 пропорційно задоволеним позовним вимогам 1975.95 грн. в повернення судових витрат за розгляд спору в суді першої інстанції та розгляд апеляційної скарги Львівським апеляційним господарським судом;

- ВП 54235657 згідно наказу № 4/149-1746(3/264-2542) від 16 лютого 2005 року, виданого Господарським судом Тернопільської області про стягнення з суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 на користь суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 54213 грн . боргу, 6307 грн. упущеної вигоди, 605.20 грн. в повернення сплаченого державного мита та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу;

- ВП 54235492 згідно наказу № 6/171-1849 від 11 травня 2017 року, виданого Господарським судом Тернопільської області про стягнення з суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 на користь суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 85 грн. державного мита, 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу, 1000 грн. витрат на послуги адвоката;

- ВП 54235781 згідно наказу № 4/149-1746 (3/264-2542) від 01 серпня 2006 року, виданого Господарським судом Тернопільської області про стягнення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 на користь суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 385.60 грн . в повернення сплаченого державного мита за подання апеляційної скарги.

За вказаними виконавчими документом боржником є - ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Також п.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Як передбачено п.18 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи, або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що боржник умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків, які він має змогу виконати.

Сам факт невиконання боржником своїх зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

У зв`язку із цим колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Таким чином, застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Однак, судом першої інстанції при розгляді справи не було з`ясовано, чи державним виконавцем було вжито всі передбачені чинним законодавством заходи для забезпечення виконання судового рішення, та що такі заходи не досягли бажаного результату. ?

В силу положень ст.377-1 ЦПК України особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду факт вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, а тому саме державний виконавець повинен доводити факт ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на момент звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Не заслуговують до уваги доводи у відзиві на апеляційну скаргу головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області - Гайди А.Б., оскільки вони свідчать про обставини, які виникли після постановлення ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2011 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 .

Таким чином, у суду першої інстанції, за наявних у справі доказів, були відсутні підстави для висновку про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судом, а відтак й були відсутні законні підстави для задоволення подання і тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

У відповідності до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що не зайшло свого підтвердження посилання державного виконавця на умисне ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, в зв`язку із чим апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 01 липня 2011 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382, ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2011 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції (в даний час - Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови - 01 жовтня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи