Провадження № 2/359/2646/2019
Справа № 752/3321/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області вивчивши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мануфактурний двір» до Державного реєстратора виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровської Ірини Петрівни, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання дій державного реєстратора протиправними та скасування запису державного реєстратора про реєстрацію права власності,-

встановив:

11.09.2019 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Мануфактурний двір» до Державного реєстратора виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровської Ірини Петрівни, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання дій державного реєстратора протиправними та скасування запису державного реєстратора про реєстрацію права власності.

Як вбачається з матеріалів справи 14.02.2019 ТОВ «Мануфактурний двір» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить : визнати дії державного реєстратора виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області протиправними та скасувати запис про державну реєстрацію права власності № 29592895 за AT «УКРСОЦБАНК» на земельну ділянку, призначену для розміщення швейної фабрики, кадастровий номер якої 010130008, загальною площею 1,3893 га., яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів та скасувати запис про державну реєстрацію права власності № 29590771 за AT «УКРСОЦБАНК» на будівлі швейної фабрики, загальною площею 2690,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Рогозів, вул. Вітчизняна, 2а.

Проте даній спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський процесуальний кодекс України також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України).

Натомість, згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У справі, яка розглядається, позивач вважає, що обраний ним спосіб захисту шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно є предметом спору про захист його майнових прав.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Спір про скасування рішення та/чи запису державного реєстратора про державну реєстрацію прав чи обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у якому позивачем є особа, яка не була заявником щодо вчинення відповідних реєстраційних дій, є приватноправовим.

З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір про скасування рішення, запису щодо скасування права власності на об`єкт нерухомого майна має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав на спірний об`єкт нерухомості.

Звідси, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку державного реєстратора, а є способом захисту його приватних інтересів. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права.

З огляду на викладене закриття провадження у цій справі в частині позовних вимог до нотаріуса Ковальчука С. П. судом першої інстанції, відповідна ухвала якого залишена без змін судом апеляційної інстанції, є необґрунтованим, оскільки спір у ній є спором про право цивільне, незважаючи на участь у ньому державного реєстратора. Під час вирішення такого спору з`ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на об`єкт нерухомого майна іншою особою, у зв`язку із чим зазначені вимоги є приватноправовими, а з огляду на суб`єктний склад сторін підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Така правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) і від 23 січня 2019 року у справі № 911/1681/18 (провадження № 12-295гс18).

При цьому за суб`єктним складом цей спір відноситься до юрисдикції господарських судів.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 2 липня 2019 року у справі № 915/1089/16,провадження № 12-9гс19.

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що та обставина, що співвідповідачем у даній справі позивач зазначає державного реєстратора виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровську В.П. не може бути підставою для висновків, що даний спір підсудний місцевому суду загальної юрисдикції, оскільки як позивач, щодо майна якого були вчинені реєстраційні дії, так і відповідач, за зверненням якого вчинені реєстраційні дії та який є новим власником переданого іпотеку нерухомого майна, є юридичними особами.

Отже, як зазначив Верховний Суд у вищенаведеній постанові Великої Палати Верховного Суду, за суб`єктним складом цей спір відноситься до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мануфактурний двір» до Державного реєстратора виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровської Ірини Петрівни, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання дій державного реєстратора протиправними та скасування запису державного реєстратора про реєстрацію права власності.

Роз`яснити позивачу право звернутись з позовом до Господарського суду Київської області (01032, м. Київ-32, вул. Симона Петлюри , 16/108).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з її дня проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів