Справа № 569/412/19
27 лютого 2019 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Кучиної Н.Г.,з участю секретаря судового засідання Ющук О.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В січні 2019 року представник позивача Кіріченко Р.А. від імені Акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до підписаної заяви № б/н від 12.11.2014 року отримала кредит у розмірі 1000.00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та « Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду. Щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору
При укладанні договору сторони керувались ст. 634 ЦК України. Відповідно до якої договором приєднання є договір, умови, якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору і в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідач про розгляд справи повідомлялася належним чином. Відзив на позов не подала.
2. Заяви, клопотання.
03.01.2019 року представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб та про розгляд справі у відсутності позивача.
03.01.2019 року подав клопотання позивач про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
3. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 22.01.2019 року визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін та запропоновано відповідачеві, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов.
Відповідно до вимог ч.6, 10 ст.187 ЦПК України судом було надіслано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування такої фізичної особи).
Згідно отриманої судом інформації, було встановлено, що відповідач ОСОБА_1, зареєстрована: АДРЕСА_1.
Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подала відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.
4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до підписаної заяви № б/н від 12.11.2014 року отримала кредит у розмірі 1000.00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та « Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду. Щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору.
При укладанні договору сторони керувались ст. 634 ЦК України. Відповідно до якої договором приєднання є договір, умови, якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору і в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю поінформована про умови кредитування в ПАТ КБ « Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.
Зазначені обставини підтверджуються:
- анкетою заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг» від 12.11.2014 року, підписаною власноручно ОСОБА_1
- витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».
- витягом «Умов та Правил надання банківських послуг».
- розрахунком заборгованості станом на 21.12.2018 року, копії котрих наявні у справі.
5. Мотивована оцінка аргументів сторін.
Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що банком свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, а саме надано відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором, проте відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплати комісії на умовах передбачених договором не виконує.
Суд погоджується з такими доводами позивача.
Доводи позивача щодо наявності заборгованості за кредитом підтверджено наданим доказом, а саме розрахунком заборгованості, проведеним у відповідності до чинного законодавства, а тому приймається судом до уваги.
6. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.
З вище наведених міркувань суд приходить до висновку, що права АТ КБ « Приватбанк» в контексті доводів позивача було порушено відповідачем ОСОБА_1, шляхом невиконання зобов`язання за кредитним договором.
7. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статей 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до умов кредитного договору та вимог частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України, у разі порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини кредиту позивач, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, а також сплати належних процентів.
За таких підстав, враховуючи, що за відповідачем рахується заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1285,18 грн та за відсотками за користування кредитом в розмірі 468,98 грн, суд приходить до висновку, що вказані суми підлягають до стягнення з відповідача.
8. Позивач у своїх позовних вимог також просив стягнути з відповідача пеню та штрафи.
Разом з тим, суд визнає неправомірним одночасне нарахування відповідачу пені та штрафів за порушення зобов'язань за кредитним договором.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому суд визнає позовні вимоги в частині стягнення штрафів безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.
Також суд, зауважує, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені в розмірі 9442,20 грн.
Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях ч.6 ст. 81 ЦПК України.
Відповідно до ст.81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність чи відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
З поданого позивачем розрахунку щодо стягнення заборгованості не вбачається, у відповідності до яких вимог Умов та Правил надання банківських послуг було здійснено розрахунок пені, за який період позивач просить стягнути пеню.
Суд приходить до переконання, що позивачем не дотримано вимог ст.81 ЦПК України та не надано належним та допустимих доказів, які б підтверджували поза обґрунтованим сумнівом, наявність заборгованості за пенею, саме у зазначеному вище розмірі.
Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності обставин, що мають істотне значення.
Враховуючи, що заявлена вимога про стягнення пені значно перевищує розмір збитків, а також приймаючи до уваги загальні засади цивільного законодавства, такі, як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає необхідним зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню, до 1000,00 грн.
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2754,16 грн заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 1285,18 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 468,98 грн та заборгованості за пенею в сумі 1000 грн.
8. Судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити частково.
У задоволенні позову у іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 431 (чотириста тридцять одна) грн. 70 коп. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2
Суддя Н.Г. Кучина