ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6919/19 Справа № 203/441/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування інфляційних витрат та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 посилався на те, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 78 659 грн. 45 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, суму франшизи у розмірі 1 000 грн, витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 800 грн, а всього стягнуто 80 459 грн. 45 коп. Стягнуто із ПрАТ «СК «Інкомстрах» на користь ОСОБА_3 49 000 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування за період із 13 жовтня 2013 року по 19 квітня 2016 року у розмірі 21 353 грн. 25 коп., а всього стягнуто 70 353 грн. 25 коп. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. Позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 15 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року у частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди скасовано. Позов ОСОБА_2 у цій частині задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення залишено без змін. Позивач зазначає, що вказані судові рішення набрали законної сили та було видано виконавчі листи. 14 лютого 2018 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаних судових рішень. Однак, на даний час зобов`язання відповідачем не виконані. На підставі викладеного, ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача інфляційні збитки за період з 11 квітня 2017 року по 31 січня 2019 року у сумі 15 646 грн. 80 коп., три відсотки річних за період з 11 квітня 2017 року по 31 січня 2019 року у сумі 4 442 грн. 58 коп., а всього 20 089 грн. 38 коп.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію інфляційних втрат у сумі 15 646 грн. 80 коп., три відсотки річних у сумі 4 442 грн. 58 коп., компенсацію судових витрат у сумі 768 грн. 40 коп., разом 20 857 грн. 78 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 11 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду від 11 травня 2019 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вказане свідчить, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 78 659 грн. 45 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, суму франшизи у розмірі 1 000 грн, витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 800 грн, а всього стягнуто 80 459 грн. 45 коп. Стягнуто із ПрАТ «СК «Інкомстрах» на користь ОСОБА_3 49 000 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування за період із 13 жовтня 2013 року по 19 квітня 2016 року у розмірі 21 353 грн. 25 коп., а всього стягнуто 70 353 грн. 25 коп. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. Позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 15 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с.13-15).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року у частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди скасовано. Позов ОСОБА_2 у цій частині задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.16-18).

11 квітня 2017 року було видано виконавчий лист у вказаній справі на виконання рішення суду.

14 лютого 2018 року на підставі виданого за ухваленими судовими рішеннями виконавчого листа Центральним відділом державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції були відкриті виконавчі провадження №55791563, 55790609 (а.с.19, 21, 22, 24).

З травня 2018 року по січень 2019 року включно із заробітної плати відповідача в рахунок виконання судових рішень на користь ОСОБА_2 утримано 14 820 грн. 39 коп. Залишок заборгованості станом на 05 січня 2019 року складає 66 882 грн. 67 коп. (а.с. 25).

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК.

Розрахунок 3% річних від простроченої суми боргу:

№ з/пСума боргу/грн.Період простроченняКількість днів прострочення3% річних/ грн.
181 459,4511.04.2017-30.04.8,54
279 785,4501.05.2018 - 31.05.201831203,29
377 928,1001.06.2018 - 30.06.201830192,15
476 268,3401.07.2018 - 31.07.201831194,33
574 410,9901.08.2018 - 30.09.201861373,07
670 696,2801.10.2018 - 30.11.201861354,45
769 452,6801.12.2018 - 31.12.201831176,96
866 639,0701.01.2019 - 31.01.201931169,79
Разом: 4 442,58 грн.

81 459,45 х 415 ? 365 х 3% = 2 778,54

79 785,45 х 31 ? 365 х 3% = 203,29

77 928,10 х 30 ? 365 х 3% = 192,15

76 268,34 х 31 ? 365 х 3% = 194,33

74 410,99 х 61 ? 365 х 3% = 373,07

70 696,28 х 61 ? 365 х 3% = 354,45

69 452,68 х 31 ? 365 х 3% = 176,96

66 639,07 х 31 ? 365 х 3% = 169,79

2. Розрахунок інфляційних втрат

Інфляційні втрати за період від 11.04.2017 року по 31.12.2017 року становлять: 81 459,45 х 100,9 х 101,3 х 101,6 х 100,2 Х 99,9 Х 102,0 х 101,2 х 100,9 х 101,0 - 81 459,45 = 7 983,03.

Інфляційні втрати за період від 01.01.2018 року по 30.04.2018 року становлять: 81 459,45 х 101,5 х 100,9 х 101,1 х 100,8 - 81 459,45 = 3 502,75.

Інфляційні втрати за період від 01.09.2018 року по 30.09.2018 року становлять: 74 410,99 х 101,9 - 74 410,99 = 1 413,81.

Інфляційні втрати за період від 01.10.2018 року по 31.10.2018 року становлять: 70 696,28 х 101,7 - 70 696,28 = 1 201,84.

Інфляційні втрати за період від 01.11.2018 року по 30.11.2018 року становлять: 70 696,28 х 101,4 - 70 696,28 = 989,75.

Інфляційні втрати за період від 01.12.2018 року по 31.12.2018 року становлять: 69 452,68 х 100,8 - 69 452,68 = 555,62.

Разом:7983,03+3502,75+1413,81+1201,84+989,75=15646,80 грн.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровськавід 01 грудня 2016 року і рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року, які набрали законної сили, однак вказані рішення суду відповідачем не виконані, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача інфляційних збитків за період з 11 квітня 2017 року по 31 січня 2019 року у сумі 15 646 грн. 80 коп., три відсотки річних за період з 11 квітня 2017 року по 31 січня 2019 року у сумі 4 442 грн. 58 коп., а всього 20 089 грн. 38 коп. є обґрунтованими та суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги стсовно того, що до спірних правовідносин не застосовуються положення ст.625 ЦК України є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді