Справа № 463/3033/18 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/3013/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м.Львів

Справа № 462/3033/18

Провадження № 22ц/811/3013/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Личаківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 7 листопада 2018 року (суддя Жовнір Г.Б.)

у справі

за позовом ОСОБА_2 до Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького, про захист прав споживача,-

встановив:

30 травня 2018 року позивач звернувся з позовом про розірвання договору та зобов'язання повернути сплачені відповідачу кошти в розмірі 9661 грн., відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що він звернувся в стоматологічний медичний центр для протезування зубів, здійснив оплату на рахунок відповідача в розмірі 9 661 грн. Між ними виникли договірні взаємовідносини, за якими відповідач зобов'язався виготовити і протезувати нижній ряд зубів металокерамічними протезами. Проводив лікування лікар ОСОБА_4 Через кілька днів з'явились неприємні відчуття та він звернувся до інших лікарів, які вказали про необхідність медикаментозного догляду за деснами. Стверджує, що скерував претензію відповідачу. Його оглядала комісія, яка констатувала наявність запального процесу та рекомендувала продовжити лікування. Вказує, що відповідач в порушення вимог ч. 1 ст. 545 ЦК України відмовився письмовою розпискою підтвердити факт передачі позивачем непошкоджених протезів. Зазначає, що відповідач відмовився від виконання зобов'язаннь за договором. Просить зобов'язати відповідача повернути кошти та відшкодувати моральну шкоду, розірвати договір з відповідачем.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 7 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.Вказує, що між ним та відповідачем укладено усний договір відповідального зберігання протезу нижньої щелепи на період з моменту його встановлення лікарем на початку липня 2017 року до 8 листопада 2017 року. Вважає, що відповідач зобов'язаний повернути йому кошти за виготовлення і встановлення протезу з причини, тому що роботу не було завершено. Зазначає, що відмовився від продовження лікування та зняття протезу, оскільки йому не надали розписку про належну якість протезу на момент його зняття. Просить розірвати договір про надання медичних послуг в зв'язку з відмовою відповідача від подальшого виконання договору - належного оформлення прийняття протеза, з наданням йому розписки.

25 лютого 2019 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Вказано, що відповідно до наряду №277/2017 від 30 травня 2017 року позивачу було надано послуги на суму 9661 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з наступного.

Встановлено, що 30 травня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Стоматологічного медичного центру Львівського національного університету ім. Д. Галицького для протезування зубів нижньої щелепи. На його замовлення відповідачем було виготовлено протез зубів, який в подальшому лікар цього центру зафіксував на тимчасовий цемент для кращої адаптації пацієнта та для можливості припасування протеза.

30 травня 2017 року ОСОБА_2 оплатив надані йому послуги в розмірі 9 661 грн.

Між сторонами укладено договір про надання послуг. Відповідно до договору відповідач надавав позивачу стоматологічні послуги із встановлення протезу на зуби нижньої щелепи, а позивач оплатив виконавцеві надану послугу.

Відповідно до ст.902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч.1 ст.906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором

Відповідно до ч.1 ст.907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право вимагати відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.6 ст.10 Закону виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Відповідно до п. 7 Положення про встановлення гарантійного терміну та терміну служби на роботу при наданні стоматологічного допомоги, виконавець рекомендує пацієнту проведення необхідних заходів стосовно догляду за станом порожнини рота (періодичність профілактичних оглядів. Проведення гігієнічних заходів, догляд за протезами і т.д. відповідно до встановлених стандартів). У випадку невиконання пацієнтом зазначених вимог, останній позбавляється права посилатись на недоліки (дефекти) у роботі, що виникли в результаті недотримання зазначених вимог.

Договір про надання послуг може бути розірваним з подальшим відшкодуванням збитків у випадку доведення споживачем факту наявності істотних недоліків у наданих послугах, а надавач послуг звільняється від відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачем не доведено факту наявності істотних недоліків у наданих медичних послугах відповідачем з протезуванням.

З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2017 року позивач звернувся з письмовою претензією до Стоматологічного медичного центру Львівського національного університету ім. Д. Галицького щодо протезування зубів лікарем-стоматологом-ортодонтом ОСОБА_4

З метою розгляду письмового звернення (претензії) ОСОБА_2 щодо протезування зубів, створено комісію для розгляду претензії відповідно до Розпорядження №28 від 7 серпня 2017 року.

У довідці про розгляд претензії ОСОБА_2 зазначено, що зі слів ОСОБА_2 він постійно проводить гігієну ротової порожнини зігнутою голкою біля десенного краю зубів. В зв'язку з цим, у комісії є підстави вважати, що запальні явища носять травматичний характер і спровоковані самим пацієнтом.

Встановлено, що позивачу було запропоновано безкоштовне зняття протезу та проведення лікування, однак для продовження лікування позивач не з'явився і вимагав надати йому розписку про відсутність пошкоджень зубного протезу.

З врахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 7 листопада 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 лютого2019 року.

Головуючий

Судді