Справа № 500/2485/19
Провадження № 2/500/2068/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді: Грубіян Л.І.
при секретарі: Івановій Л.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Одеської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В квітні ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 325 від 26.03.2008 року. Власником іншої 1/2 частини будинку був її чоловік - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У будинку АДРЕСА_1 14 вересня 2000 року був зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , який фактично не проживав у вищевказаному будинку жодного дня та не проживає і на теперішній час. Місцезнаходження відповідача їй не відомо, тому реалізувати право зняття з реєстраційного обліку в добровільному порядку не вдається, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду.
Позивач у судове засідання не з`явилась надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.
Виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, розгляд справи залишив на розсуд суду. (а.с.26)
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагатиусунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені.
Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року, реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. За змістом ст.7 даного Закону України зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо.
За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва на право власності від 26.03.2008 року належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 а.с12).
Дане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №18319744 від 01.04.2008 року (а.с13).
Згідно свідоцтво про смерть від 27.12.2016 року другий власник 1/2 частини будинку ОСОБА_3 помер. (а.с.5)
Відповідач ОСОБА_2 відповідно до довідці відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській областізареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 14.09.2000 року (а.с.22).
Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації, підтверджується повідомленнями працівників поштового відділення зв`язку (а.с.30).
Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку у житловому будинку по АДРЕСА_1 , який належить позивачці, відповідач створює перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право на користування жилою площею житлового будинку , розташованій АДРЕСА_2 будинку АДРЕСА_1 , а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.16, 316, 317, 319, 321, 358, 383, 405 ЦК України, ст.ст.12, 13, 77-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт серії НОМЕР_1 , виданого 01.10.1997 року Татарбунарським РОВД), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Вказане рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт серії НОМЕР_1 , виданого 01.10.1997 року Татарбунарським РОВД), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: Л.І.Грубіян