справа № 166/1208/18
провадження № 2/166/6/19
12 лютого 2018 року смт. Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Лозицького С.О.,
за участю секретаря Тарасюка О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в смт. Ратне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба в справах дітей Ратнівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (надалі-Позивач) звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 (надалі-Відповідач), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба в справах дітей Ратнівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей.
В обґрунтування заявленого позову Позивач зазначила, що між нею та Відповідачем 02.07.2006 року було укладено шлюб, який 16.06.2014 року розірвано рішенням Ратнівського районного суду Волинської області.
25.11.2017 року Позивач уклала шлюб з ОСОБА_3.
Від шлюбу з Відповідачем в сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу діти постійно проживали з Позивачем та спорів з Відповідачем з цього приводу ніколи не виникало, але нещодавно виникла потреба зареєструвати місце проживання дітей в спільному з ОСОБА_3 будинку.
Однак Відповідач протягом тривалого часу відмовляється приїхати для того щоб надати згоду на реєстрацію або відправити поштою засвідчену згоду на реєстрацію дітей. У зв'язку з чим виникла необхідність у Позивача звернутись до суду за захистом прав її малолітніх дітей.
Просить визначити місцем проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з нею за адресою: Волинська область, Ратнівський район, с. Велимче, вул. Соборності, 2.
Позивач в судове засідання не з'явилась у поданій до суду письмовій заяві просить справу розглядати у її відсутності, підтримує позовні вимоги, які просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду.
Відповідач повторно в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча своєчасно був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
12.02.2019 року постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 16 червня 2014 року.
У шлюбі народилось двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-СГ №077569 від 05.11.2006 року, серії І-ЕГ №086802 від 01.12.2008 року.
Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 15.04.2016 року з Відповідача на користь Позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 450 грн. щомісячно, дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 16.03.2016 року і до досягнення ними повноліття, однак не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину.

Згідно розрахунку виплати та заборгованості по аліментах ОСОБА_2 слідує, що Відповідач аліментів не сплачує і станом на 01.09.2018 року заборгованість по аліментах становить 26691 грн, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дітей.

Разом з тим, 25.11.2017 року Позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_3М, що підтеврджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ №129989, видане 26.11.2017 року Ратнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

З довідок про доходи Позивача вбачається, що вона працює на посадах лікаря-стоматолога-терапевта та лікаря-стоматолога-ортопеда з робочим місце у Велимченській АЗПСМ, на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а сукупний розмір доходу за місцем роботи за період з 01.02.2018 року по 01.08.2018 року становить 32250 грн. 81 коп.

Крім того, Позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України за вих. №1997 від 26.09.2018 року.

Згідно характеристики з місця роботи та за місцем проживання, Позивач проявила себе, як грамотний спеціаліст, дисциплінова, трудолюбива, службові інструкції виконує чесно і сумлінно. Постійно підвищує вій професійний рівень, ввічлива, врівноважена, користується заслуженим авторитетом серед населення та співробітників. В громадських місцях та побуті поводить себе добре, користується авторитетом серед односельчан. Хороша мама і дружина. Сільська рада компрометуючих матеріалів на Позивача не має.

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов за серпень 2018 року, Позивач проживає у власному житловому будинку разом з чоловіком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та синами: ОСОБА_4, 02.11.2006 року народженя, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Сім'я матеріально забезпечена. Житловий будинок повністю обставлений усіма необхідними меблями, обладнаний усіма зручностями, в користуванні сім'ї є легковий автомобіль "Volkswagen Caddy".

Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Зібрані по справі докази свідчать про те, що Позивач постійно піклується про малолітніх дітей, бере участь у їх духовному та фізичному розвитку.

Варто також зазначити, що у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16, у якій також розглядалося питання визначення місця проживання малолітньої дитини, зазначено, що у принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Подібні висновки про обов'язковість судів брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини про те, що малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, містяться й у постанові Верховного Суду України від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17.

Таким чином, у зазначених постановах Верховний Суд України зробив висновок про те, що до правовідносин, що виникають з визначення місця проживання дитини, суди повинні обов'язково застосовувати норми принципу 6 Декларації прав дитини про недопустимість розлучення дитини з матір'ю, крім випадків, коли є виняткові обставини.

У ч. 1 ст. 3 цієї Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому, як правильно вважала колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, саме її норми зобов'язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

З врахуванням вищевикладеного, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки дослідженими доказами підвтерджується, що Позивач має можливість створити для дітей належні умови для виховання та розвитку, тоді як Відповідач ухиляється від своїх обов'язків щодо виховання та утримання дітей.

У зв`язку з тим, що Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з Відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 2, 12-13, 81, 89, ч. 1 ст. 141, ст.ст. 258, 264-265, ч. 4 ст. 273 ЦПК України, ст. ст. 19, 141, 161, 181 СК України, Законом України "Про охорону дитинства", Суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Визначити місцем проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з їх матір'ю ОСОБА_1 за адресою: Волинська область, Ратнівський район, с. Велимче, вул. Соборності, 2.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Ратнівським районним судом Волинської області за письмовою заявою Відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ч.1 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ратнівський районний суд Волинської області.

Суддя Лозицький С.О.