Справа № 485/813/19
Провадження № 2/485/583/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Мельник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області про позбавлення батьківських прав,

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області про позбавлення батьківських прав.

У позові зазначила, що з 06 жовтня 2007 року по 21 січня 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З моменту припинення шлюбних відносин відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини, не відвідує доньку ні вдома, ні в дитячих закладах, не спілкується з нею, не цікавиться дитиною, її розвитком, станом здоров"я, успіхами та проблемами, не проявляє жодного інтересу до доньки, що негативно впливає на дитину, оскільки вона позбавлена можливості спілкуватися з батьком та придбавати життєвий досвід від такого спілкування.

Донька весь час проживає лише з позивачкою, її вихованням займаються лише вона та бабуся, на утримання дитини з відповідача на користь позивача з 2008 року стягуються аліменти.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки.

В судовому засіданні позивач позов підтримала в поному обсязі, суду пояснила, що відповідач не приймає участі у житті дитини, не водить на кружки, не приходить до школи, рідко відвідує, у вересні 2019 року, наприклад, приходив лише двічі, ініціативи до спілкування не проявляє, крім присуджених аліментів, інших коштів на утримання дитини не надає, бажає виїхати на постійне місце проживання до м.Миколаїв, оскільки фактично створила нову сім"ю, а тому просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав. Суду пояснив, що має бажання спілкуватися з донькою, але спілкується за можливості, оскільки працює постійно. Аліменти на утримання дитини сплачує, заборгованості не має. Крім того, надає додатково кошти за потреби та можливості. Вітає з днем народження, останній раз надав доньці кошти у сумі 500 грн. Перед цим у грудні надав позивачу 500 грн. на потреби доньки. До цього часу донька називала його батьком. Не один раз забирав доньку з дитсадка, в тому числі й позивачкою разом. Твердить, що від виконання батьківських обов"язків не ухилявся, любить свою єдину доньку, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації у вирішенні позову поклалася на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України.

Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2007 року, який розірвано 21 січня 2010 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №5 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області та 18 березня 2010 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , виданому Відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області 01 серпня 2008 року за актовим записом №104, в якому зазначені батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (а.с.4), актовим записом про народження дитини та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.37-39).

12 вересня 2008 року Снігурівським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 серпня 2008 року і до повноліття дитини (а.с.9).

На підтвердження зміни прізвища з " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 " позивачем надано копію заочного рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2018 року, яким розірвано шлюб зареєстрований 18 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , актовий запис №31, та позивачці залишено шлюбне прізвище " ОСОБА_1 " (а.с.8).

Позивачка зареєстрована та проживає разом з донькою за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про склад сім"ї №3128 від 06.05.2019 року, видана виконавчим комітетом Снігурівської міської ради (а.с.12). На даний час не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, -сином ОСОБА_10 , якого народила від чоловіка, з яким бажає створити нову сім"ю. У зв"язку з цим, періодично виїжає до м.Миколаїв, де постійно проживає її майбутній чоловік, донька в цей час залишається у бабусі за необхідності відвідувати школу.

Згідно наданої завідувачем ЗДО №4 "Дзвіночок" Піскун О.В. довідки від 27.05.2019 року, ОСОБА_3 відвідувала заклад з 01.09.2012 по 01.09.2015, за час перебування якого батька жодного разу не було. Вихованням дівчинки займалась мама і бабуся, приводили до садочка, забирали із закладу, завжди цікавилися питаннями виховання, навчання, розвитку дитини. Постійно відвідували загальносадові та групові масові заходи для батьків. Безпосередньо приймали участь у зміцненні матеріально-технічної бази, благоустрої дошкільного закладу (а.с.13).

На даний час ОСОБА_3 учениця 4 класу Снігурівської ЗОШ І-ІІІ ст. №1, зарекомендувала себе старанною, дисциплінованою ученицею, має навчальні досягнення достатнього рівня. Систематично виконує домашнє завдання, бере активну участь у громадському житті класу. Мама та бабуся приділяють належну увагу вихованню дівчинки, згідно наданої характеристики директора школи Титаренко Д. та класного керівника Романової Н. від 21.05.2019 року №329 (а.с.10).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , за довідкою голови Снігурівської міської ради Миколаївської області Голоблі Л. №463/01-2.5 від 31.05.2019 року (а.с.31). Але фактично проживає за адресою по АДРЕСА_3 разом зі співмешканкою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її сином ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За місцем проживання зарекомендував себе як врівноважена, спокійна, працьовита людина, веде нормальний спосіб життя, спиртні напої та наркотичні засоби не вживає, не палить, працює охоронником в ПАТ "Снігурівська МТС". Скарг від сусідів на ОСОБА_2 до міської ради не надходило (а.с.57).

За місцем роботи в ПАТ Снігурівська машино-технологічна станція, ОСОБА_2 за період роботи з 05.09.2008 по теперішній час також зарекомендував себе як відповідальний працівник, порушень трудової дисципліни не має, усі завдання виконує доброякісно і в установлений термін (а.с.62).

Згідно представленої довідки про доходи відповідача ОСОБА_2 №67 від 10.05.2019 року за період роботи з листопада 2018 року по квітень 2019 року в ПрАТ Снігурівська МТС, вбачається що з його заробіної плати відраховуються аліменти в середньому розмірі 1050 грн. щомісяця (а.с.15). Вказане також підтвердили в судовому засіданні позивач та відповідач.

При проведенні 01 серпня 2019 року обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання відповідача, комісією спеціалістів Снігурівської міської ради встановлено, що дійсно ОСОБА_2 проживає разом зі співмешканкою ОСОБА_15 та її сином ОСОБА_16 в будинку останньої. Комісія зробила висновок про те, що сім"я ОСОБА_2 проживає в належних умовах та має все для проживання (а.с.58).

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що є сусідкою позивача та тривалий час спілкується з її матір"ю. Вона не бачила, щоб відповідач приходив до дитини. Чула як ОСОБА_3 називала теперішнього чоловіка позивача батьком. З приводу виховання відповідачем дитини їй не відомо.

Свідок ОСОБА_19 суду показала, що відповідач її колишній зять, не приймає участі у вихованні дитини, не задовільняє повною мірою потреби дитини у спілкуванні та матеріальному забезпеченні.

У висновку органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області (протокол засідання комісії №19 від 14.08.2019) визнано за доцільне та таке, що відповідає інтересам дитини, позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.61).

Разом з тим, з вказаним висновком суд погодитися не може, оскільки він прийнятий без врахування всіх об"єктивних даних, зокрема без встановлення відношення батька до дитини.

Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суду не представлено достатньо доказів злісного, свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов"язків, зокрема даних про те, що він є алкоголіком або наркоманом не має, за місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов"язків жодного разу не притягувався, за повідомленням директора Снігурівського районного ЦСССДМ Бурбели К.І. від 03.06.2019 року №173, сім"я ОСОБА_2 на обліку та під соціальним супроводом не перебувала (а.с.44). Будь-яких заходів впливу зі сторони державних установ з приводу невиконання батьківських обов"язків до відповідача не застосовувалося.

Сам лише факт не відвідування доньки в школі не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, донька за згодою колишнього подружжя залишилася проживати з матір"ю. Як стверджує сам відповідач він працює, на утримання дитини регулярно сплачує аліменти, заборгованості не має, з дитиною періодично спілкується.

Те, що відповідач не надає додатково коштів на потреби дитини за відсутності підтвердження їх підставності та можливості надання не свідчить про те, що він свідомо та умисно нехтує своїми батьківськими обов"язками.

Заслухана судом з ініціативи матері малолітня ОСОБА_3 , висловала бажання щодо позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки "ОСОБА_2" (хача до суду вона називала його батьком), якого вона знає з дитинства, не придбав їй телефон та велосипед, як обіцяв, а також не приходив, коли була потреба; тільки на день народження подарував їй 500 грн., тоді як хресний подарував портфель, хресна цукерки, а бабуся плаття. Також вона не захотіла спілкуватися, коли він приходив останній раз.

Оцінюючи пояснення дитини в сукупності з обставинами справи, суд враховує її вік, рівень розвитку, стосунки між сторонами, проживання дитини у сім"ї матері та бабусі, які бажають позбавлення відповідача батьківських прав, не приховуючи таке від дитини, що опосередковано впливає й її думку.

Як слідує зі змісту ст.171 СК України думка дитини не є вирішальною у цьому спорі, оскільки бажання дитини має співвідноситися з головною метою - якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

В матералах справи відсутні докази, що позбавлення відповідача батьківських прав буде в інтересах дитини. Метою звернення з даним позовом позивач назвала її бажання забрати дитину до міста та влаштувати до школи.

Враховуючи наведене, та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку, що підстави застосування до ОСОБА_2 такого заходу на даний час відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення - 01.10.2019 року.