ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року

м. Черкаси

справа №705/5084/18

провадження № 22-ц/821/138/19
категорія: 304090300

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Єльцова В.О.

суддів: Бородійчук В.Г., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 квітня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові позивач вказує, що відповідно до договору № б/н від 14.11.2011 року, відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В позові зазначено, що Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача на заяві. В позові вказано, що у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 25.10.2018 року має заборгованість в сумі 14707,68 грн., яка складається з наступного: 13531,12 грн. - заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 676,56 грн. штраф (процентна складова). В позові також вказано, що на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашати заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки відповідач добровільно не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 14707,68 грн. за кредитним договором № б/н від 14.11.2011 року в примусовому порядку та покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 квітня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем до позовної заяви не додано докази, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви між відповідачем та позивачем було узгоджено розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплату відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору. Не надано доказів того, яку саме карту клієнт бажав намір оформити, що підписант Анкети-заяви отримав пам`ятку клієнта, що містить, у тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, а також те, що він ознайомився з її умовами під підпис.

Крім того, позивач не підтвердив доказами те, що на момент підписання Анкети-заяви 14.11.2011 року відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та саме тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги з яких долучено до позовної заяви, а також те, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 14.11.2011 року, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як ні в Анкеті-заяві, ні в Розрахунках, ні в інших документах, які долучені до позовної заяви, немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У травні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 квітня 2019 року скасувати, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, неповноту з`ясування обставин справи та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, в підтвердження своїх позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано до суду копію анкети-заяви, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що Відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що «Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…№.

Стверджує, що Позивачем надані належні та допустимі докази по справі. Крім іншого, наданий також розрахунок заборгованості, в якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до Кредитного договору. Відповідачем ці докази не спростовані.

Зазначає, що заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повність проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які йому були надані для ознайомлення в письмовій формі. Проте, суд 1 інстанції не прийняв це до уваги. Також, приєднання до угоди Відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. Крім того, Відповідач повинен самостійно знайомитися зі всіма змінами на вебсайті ПриватБанку.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

11 липня 2019 року до апеляційного суду Черкаської області надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 квітня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 травня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Сіренко Ю.В., судді Гончар Н.І., Фетісова Т.Л.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29 травня 2019 року поновлено строк Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» на апеляційне оскарження заочного рішення та відкрито провадження.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року справу призначено до розгляду.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідова, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

26 липня 2019 року розпочав свою роботу Черкаський апеляційний суд, у зв`язку з чим йому була передана для розгляду вказана цивільна справа.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями через систему документообігу суду 06 серпня 2019 року визначено для розгляду суддю (суддю-доповідача) Черкаського апеляійного суду Єльцова В.О., членів колегії суддів: Бородійчук В.Г., Нерушак Л.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд, але без виклику сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що Позивач в позові посилається на те, що ОСОБА_1 уклав кредитний договір №б/н від 14.11.2011 року з АТ КБ «ПриватБанк», за яким отримав кредит у розмірі 2500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак доказів на підтвердження даного факту позивач не надав.

Згідно розрахунку заборгованості, що надана банком, станом на 25.10.2018 року, загальна заборгованість по кредитному договору № б/н від 14.11.2011 року складає 14707,68 грн., а саме:

-13531,12 грн. - заборгованість за пенею;

- 500 грн. штраф (фіксована частина);

-676,56 грн. штраф (процентна складова).

Із долучених до позовної заяви документів вбачається, що у відповідача, згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.11.2011 р. станом на 10.12.2013 р., 01.03.2014 р., 05.04.2014 р., 01.09.2014 р., 01.10.2014 р., 01.04.2015 р. в графах «Сальдо поточної заборгованості за кредитом», «Сальдо, на яке в цьому періоду проценти не нараховуються (пільговий період)», «Сальдо простроченої заборгованості за кредитом», «Нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти», «Нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти», «Погашені проценти», «Загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком)», «Сума комісії та пені» та «Сума погашення за наданим кредитом» зазначено «0,00», при цьому зазначено «Разом 1176,56». (а.с.5).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.11.2011 р. за період з 01.08.2015 р. по 25.10.2018 р. в графі «Витрати клієнтом кредитних коштів» вказано, що 28.11.2015 р. 1978,03 грн., 01.12.2015 р. 239 грн., 17.12.2015 р. 212 грн., 18.12.2015 р. 67 грн., 24.12.2015 р. 3 грн., 25.12.2015 р. 214 грн., 26.12.2015 р. 107 грн., 27.12.2015 р. 164 грн., 01.01.2016 р. 212 грн., 02.01.2016 р. 107 грн., 04.01.2016 р. 87 грн., 15.01.2016 р. 17 грн., 09.02.2016 р. 107 грн., 27.03.2016 р. 107 грн., 28.03.2016 р. 57 грн., 12.10.2016 р. 212 грн., 19.10.2016 р. - 27 грн. Таким чином, загальна сума витрачених відповідачем кредитних коштів становить 3917 грн.

Крім того, в графі «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» за період з 01.08.2015 р. по 25.10.2018 р. вказано, що відповідачем були внесені кошти, а саме: 24.12.2015 р. 500 грн., 31.12.2015 р. 500 грн., 03.02.2016 р. 300 грн., 26.03.2016 р. 200 грн., 01.07.2016 р. 700 грн., 15.09.2016 р. 400 грн., 12.10.2016 р. 298 грн., 27.12.2017 р. 1000 грн., 31.01.2018 р. 500 грн., 12.10.2018 р.1479,89 грн. Таким чином, загальна сума повернута сума відповідачем кредитних коштів становить 5877,89 грн.

Станом на 25.10.2018 р. складова заборгованості за наданим кредитом 12756,32 грн.; нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 29,36 грн.; сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання 29,36 грн.; загальне сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання 774,80 грн.; нараховані вимоги (мінімальна щомісячна сума внеску на погашення заборгованості) 661,17 грн.; прострочені вимоги (накопичувальним підсумком) 4267,19 грн., та заборгованість за наданим кредитом 12756,32 грн. При цьому, в підсумку представником банку вказано, що нарахована пеня становить 13531,12 грн., заборгованість по судовим штрафам становить1176,56 грн., а разом 14707,68 грн.

Із самої позовної заяви вбачається, що у відповідача станом на день подачі позовної заяви, відсутня заборгованість по тілу кредиту, що також стверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 14.11.2011 р., укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 25.10.2018 відсутня будь-яка заборгованість по вказаному кредитному договору.

Крім того, Анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору.

Також, у відповідному місці Анкети-заяви відсутня позначка про те, яку саме карту клієнт бажав намір оформити, а також що підписант Анкети-заяви отримав пам`ятку клієнта, що містить, у тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, а також що він ознайомився з її умовами під підпис.

До позовної заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

При цьому, до позовної заяви не додані документи, які підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви 14.11.2011 року відповідач був ознайомлений і саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги з яких долучено до позовної заяви.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаській апеляційний дійшов висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, позивач в позові посилається на те, що ОСОБА_1 уклав кредитний договір №б/н від 14.11.2011 року з АТ КБ «ПриватБанк», за яким отримав кредит у розмірі 2500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак доказів на підтвердження даного факту позивач не надав. Згідно розрахунку заборгованості, що надана банком, станом на 25.10.2018 року, загальна заборгованість по кредитному договору № б/н від 14.11.2011 року складає 14707,68 грн., а саме:

-13531,12 грн. - заборгованість за пенею;

- 500 грн. штраф (фіксована частина);

-676,56 грн. штраф (процентна складова).

Із долучених до позовної заяви документів вбачається, що у відповідача, згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.11.2011 р. станом на 10.12.2013 р., 01.03.2014 р., 05.04.2014 р., 01.09.2014 р., 01.10.2014 р., 01.04.2015 р. в графах «Сальдо поточної заборгованості за кредитом», «Сальдо, на яке в цьому періоду проценти не нараховуються (пільговий період)», «Сальдо простроченої заборгованості за кредитом», «Нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти», «Нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти», «Погашені проценти», «Загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком)», «Сума комісії та пені» та «Сума погашення за наданим кредитом» зазначено «0,00», при цьому зазначено «Разом 1176,56». (а.с.5).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.11.2011 р. за період з 01.08.2015 р. по 25.10.2018 р. в графі «Витрати клієнтом кредитних коштів» вказано, що 28.11.2015 р. 1978,03 грн., 01.12.2015 р. 239 грн., 17.12.2015 р. 212 грн., 18.12.2015 р. 67 грн., 24.12.2015 р. 3 грн., 25.12.2015 р. 214 грн., 26.12.2015 р. 107 грн., 27.12.2015 р. 164 грн., 01.01.2016 р. 212 грн., 02.01.2016 р. 107 грн., 04.01.2016 р. 87 грн., 15.01.2016 р. 17 грн., 09.02.2016 р. 107 грн., 27.03.2016 р. 107 грн., 28.03.2016 р. 57 грн., 12.10.2016 р. 212 грн., 19.10.2016 р. - 27 грн. Таким чином, загальна сума витрачених відповідачем кредитних коштів становить 3917 грн.

Крім того, в графі «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» за період з 01.08.2015 р. по 25.10.2018 р. вказано, що відповідачем були внесені кошти, а саме: 24.12.2015 р. 500 грн., 31.12.2015 р. 500 грн., 03.02.2016 р. 300 грн., 26.03.2016 р. 200 грн., 01.07.2016 р. 700 грн., 15.09.2016 р. 400 грн., 12.10.2016 р. 298 грн., 27.12.2017 р. 1000 грн., 31.01.2018 р. 500 грн., 12.10.2018 р.1479,89 грн. Таким чином, загальна сума повернута сума відповідачем кредитних коштів становить 5877,89 грн.

Станом на 25.10.2018 р. складова заборгованості за наданим кредитом 12756,32 грн.; нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 29,36 грн.; сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання 29,36 грн.; загальне сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання 774,80 грн.; нараховані вимоги (мінімальна щомісячна сума внеску на погашення заборгованості) 661,17 грн.; прострочені вимоги (накопичувальним підсумком) 4267,19 грн., та заборгованість за наданим кредитом 12756,32 грн. При цьому, в підсумку представником банку вказано, що нарахована пеня становить 13531,12 грн., заборгованість по судовим штрафам становить1176,56 грн., а разом 14707,68 грн.

Із самої позовної заяви вбачається, що у відповідача станом на день подачі позовної заяви, відсутня заборгованість по тілу кредиту, що також стверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 14.11.2011 р., укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 25.10.2018 року відсутня будь-яка заборгованість по вказаному кредитному договору.

Крім того, Анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору.

Також, у відповідному місці Анкети-заяви відсутня позначка про те, яку саме карту клієнт бажав намір оформити, а також що підписант Анкети-заяви отримав пам`ятку клієнта, що містить, у тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, а також що він ознайомився з її умовами під підпис.

До позовної заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

При цьому, до позовної заяви не додані документи, які підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви 14.11.2011 року відповідач був ознайомлений і саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги з яких долучено до позовної заяви.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Так, АТ КБ «ПриватБанк», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові повної вартості кредиту, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 14 листопада 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), крім того, відсутня позначка про те, яку саме карту клієнт бажав намір оформити

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що позивачем до позовної заяви не додано докази, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви між відповідачем та позивачем було узгоджено умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплату відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору. Не надано доказів того, яку саме карту клієнт бажав намір оформити, що підписант Анкети-заяви отримав пам`ятку клієнта, що містить, у тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, а також те, що він ознайомився з її умовами під підпис. Також, позивач не підтвердив доказами те, що на момент підписання Анкети-заяви 14.11.2011 року відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та саме тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги з яких долучено до позовної заяви, а також те, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 14.11.2011 року, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як ні в Анкеті-заяві, ні в Розрахунках, ні в інших документах, які долучені до позовної заяви, немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Крім того ч. 2 ст. 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

До позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» були додані клопотання, в яких просив суд розглядати справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами та зазначено, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2018 року розгляд справи було призначено на 01 лютого 2019 року у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь-яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання, останній не подав.

Крім того, саме за клопотанням позивача справа слухалась в спрощеному провадженні за наявними матеріалами справи, проте Банком до апеляційної скарги додані нові докази, що не досліджувались судом першої інстанції.

У підтвердження доводів заборгованості за кредитним договором, позивач надав Апеляційному суду виписки по руху коштів на картковому рахунку ОСОБА_2 за періодом з 01.01.1999 року по 31.05.2019 року.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо докази не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», - залишити без задоволення.

Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 квітня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2019 року

Головуючий

Судді