Справа № 184/1378/19
Номер провадження 2/184/476/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Малашиної Ю.Б.,

при секретарі Попівніч Н.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Хомік Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом та просили суд стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення його сином ОСОБА_6 , повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/12 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача довічно; на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі 1/12 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача довічно. В обґрунтування позовних вимог вказали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є рідними братом та сестрою відповідно по відношенню до відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 доводиться відповідачу матір`ю. При цьому, позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи з дитинства за загальним захворюванням. ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи з дитинства за загальним захворюванням. ОСОБА_5 є непрацездатною особою за віком. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 опинилися в складних життєвих обставинах, що підтверджується відповідним протоколом засідання комісії Покровської міської ради, зокрема, з мотивів матеріального становища. При цьому, ОСОБА_1 не має дружини, ОСОБА_4 не має чоловіка, вони не мають повнолітніх дітей. Їх батько ОСОБА_7 помер в 2003 році. Інших осіб, які б мали обов`язок надавати їм допомогу по утриманню немає. Крім того, ОСОБА_5 є матір`ю відповідача. На даний час їй виповнився 81 рік, вона не була позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_3 та не ухилялася свого часу від виконання батьківських обов`язків. Вона стара і немічна людина, яка потребує піклування та допомоги від своєї працездатної доньки. Відповідач є працездатною за віком, працює неофіційно, має стабільний дохід, має можливість сплачувати аліменти на утримання відповідачів. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не працюють, оскільки в м. Покров відсутні підходящі вакансії для інвалідів.

В своєму відзиві відповідач ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позову про стягнення з неї аліментів на утримання непрацездатних брата, сестри та матері, вказавши, що ОСОБА_1 є її рідним братом, який перебуває на обліку в Нікопольському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності. Третя група інвалідності, встановлена ОСОБА_1 , не перешкоджає йому працювати. До квітня 2006 року, незважаючи на інвалідність з дитинства, ОСОБА_1 працював, про свідчать записи в трудовій книжці позивача, які він додав до позовної заяви, з останнього місця роботи позивач звільнився за власним бажанням. З того часу і дотепер позивач роботу не шукає, про що свідчить довідка з Покровської міської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості № 281 від 03.07.2019 р., копію якої ОСОБА_1 додав до матеріалів позовної заяви. Вважає, що небажання позивача працевлаштуватися не повинно бути підставою і приводом для стягнення з неї аліментів на його утримання. Крім того, ОСОБА_4 є її рідною сестрою, є інвалідом 2 групи, перебуває на обліку в Нікопольському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області,отримує пенсію по інвалідності і отримує пенсію у разі втрати годувальника. Отже, ОСОБА_4 матеріальної допомоги не потребує, оскільки держава забезпечила їх необхідні умови для належного рівня проживання. Крім того, ОСОБА_5 є її матір`ю, перебуває на обліку в Нікопольському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком, розмір якої перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого державою для осіб, які втратили працездатність. Отже, ОСОБА_5 матеріальної допомоги не потребує, оскільки держава забезпечила їх необхідні умови для належного рівня проживання. Водночас, відповідач не має можливості надавати позивачам матеріальну допомогу у вигляді аліментів. Як свідчать записи в трудовій книжці, останнє її місце роботи - Управління Держгеокадастру у Нікопольському районі Дніпропетровської області, з посади головного спеціаліста звільнена 02.12.2015 року (запис № 37). В період з 21.12.2015 р. по 15.09.2016 р. відповідач перебувала на обліку в міському центрі зайнятості як така, що шукає роботу, і отримувала державну допомогу на випадок безробіття. З того часу вона не працюю, своє існування забезпечує вирощенням сільськогосподарських культур на присадибній ділянці, періодично продає власні речі, в яких не має потреби (одяг, взуття не за розміром). Відсутність у неї доходу підтверджується також Індивідуальними відомостями про застраховану особу з Пенсійного фонду України (форма ОК-7). Оскільки відповідач досягла передпенсійного віку, влаштуватися на роботу вкрай складно. Таким чином, вона не має можливості утримувати будь-яких осіб, окрім себе. Окрему увагу суду відповідач звертає на те, що вона ніколи і ніяким чином не ухилялась від обов`язку надання будь- якої допомоги своїй матері ОСОБА_5 , у разі, коли мати про це просила. Мати вже є особою похилого віку, проживає в будинку разом з сестрою відповідача - ОСОБА_4 . Однак, ні мати, ні сестра ніколи не звертались до відповідача з приводу надання їм матеріальної допомоги.

В судовому засіданні позивачі та представник ОСОБА_2 позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтверджені доданими доказами по справі, додатково зазначивши, що кошти, що отримують непрацездатні позивачі, є не достатніми для життя, а відповідачка є працездатного віку, має власний будинок, а тому зобов`язана сплачувати аліменти.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 проти задоволення позову заперечували, додатково пояснивши, що ОСОБА_3 з 25 липня 2019 р працювала на посаді соціального працівника Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, з якої звільнилась 25 вересня 2019 року за власним бажанням, оскільки зазначена робота пов`язана із значним фізичним навантаженням, із яким, враховуючи вік та стан здоров`я відповідачки, остання не справилась; таким чином, на день розгляду справи ОСОБА_3 є такою, що не працює.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_3 мали спільних батьків: ОСОБА_5 (мати) та ОСОБА_7 (батько), що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 (а.с.17) та не заперечувалось учасниками справи.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 (батько), ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 64 роки (а.с.25).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 позивачці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначено пенсію за віком з 10.01.1991 року довічно (а.с.19). Згідно довідки про доходи №811874 від 09.07.2019 року встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в Нікопольському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року складає 11757,4 гривень, при цьому сума пенсії за січень лютий 2019 р. склала 1892,94 грн. щомісячно, а протягом березня - червня 2019 р. 1992,94 грн. щомісячно (а.с.23).

Згідно посвідчення № НОМЕР_5 позивачці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призначено пенсію по ІІ групі інвалідності (а.с.18). Згідно довідки МСЕК №394 вона має другу групу інвалідності безстроково (а.с.55). Згідно довідки про доходи №001914 від 09.07.2019 року встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Нікопольському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію в разі втрати годувальника, сума пенсії за період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року складає 11392, 17 гривень, при цьому, сума пенсії за січень лютий 2019 р. склала 1497 грн. щомісячно, за березень квітень 2019 р. 2702,08 грн., за травень червень 2019 р. 1497 грн. щомісячно (а.с.22). Крім пенсії в разі втрати годувальника, відповідно до довідки Виконавчого комітету Покровської міської ради Управління праці та соціального захисту населення від 07.2019 року №4346/15, ОСОБА_4 перебуває на обліку у вищезазначеній державній установі як одержувач державної соціальної допомоги, розмір якої за період з 01.2019 року по 06.2019 року становив 8982,00 гривень, тобто 1497 грн. щомісячно. (а.с.62).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , призначено пенсію по інвалідності (інвалід з дитинства 3 групи) довічно (а.с.20). Згідно довідки про доходи №531304 від 09.07.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Нікопольському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності, всього за період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року сума пенсії складає 6480,42 гривень, при цьому за січень 2019 р. 1122,75 грн., за лютий 2019 р. -748,5 грн., за березень 2019 р. 1423,59 грн., за квітень 2019 р. 1688,58 грн., за травень 2019 р. 748,5 грн., за червень 2019 р. 748,5 грн. (а.с.21).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 позивач ОСОБА_1 має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.26).

За наслідком засідання координаційної ради з питань сімейної та гендерної політики, попередження насильства в сім`ї, протидії торгівлі людьми при виконавчому комітеті Покровської міської ради від 24.01.2019 р. №1 родину ОСОБА_1 визнано такою, що опинилась в складних життєвих обставинах, та вирішено забезпечити надання соціальних послуг з питань офіційного працевлаштування ОСОБА_1 , перерахунок державної допомоги як малозабезпеченій родині та підготувати відповідь щодо питання приватизації нерухомості за адресою реєстрації заявника ОСОБА_1 (а/с 104).

У зв`язку із зазначеним уповноваженому представнику сім`ї - ОСОБА_1 призначено соціальну допомогу: з 01.01.2019 р. по 30.04.2019 р. в сумі 2803,25 грн.; з 01.05.2019 р. по 31.10.2019 р. в сумі 1946, 26 грн. (а/с 143-144).

Крім того, між Покровським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ( далі Центр) та ОСОБА_1 26.03.2019 р. було укладено договір про здійснення консультування, орієнтованого на виконання завдання сприяння у працевлаштуванні та вирішенні соціально-побутових проблем. В подальшому Центром було здійснено запит до Дніпровського обласного центру зайнятості, який повідомив, що в філії відсутні вакансії за професіями чергового, шахтаря, які рекомендовані МСЕК ОСОБА_1 , як інваліду 3 групи із протипоказаннями важкої фізичної праці та з тривалим перебуванням на ногах; проте, повідомлено про наявність вакансій «комірник», «прибиральник службових приміщень» для осіб з інвалідністю у ТОВ «Максіпром груп» (а/с 108).

Згідно відомостей у трудовій книжці останнім місцем роботи ОСОБА_1 зазначено Орджонікідзевський виправний центр №79, де позивач пропрацював з 15.05.2006 року по 13.04.2006 р. електриком та був звільнений за власним бажанням (а.с.29). Станом на 18.07.2019 р. ОСОБА_1 не перебував на обліку в Покровській філії Дніпропетровського ОЦЗ ні як шукаючий роботу, ні як безробітний (а/с 110), і лише з 23.07.2019 р. знаходиться на обліку в центрі зайнятості (а/с 123).

За наслідком засідання координаційної ради з питань сімейної та гендерної політики, попередження насильства в сім`ї, протидії торгівлі людьми при виконавчому комітеті Покровської міської ради від 30.07.2019 р. №7 вирішено припинити надання соціальних послуг та допомоги з боку соціальних служб міста родині ОСОБА_1 як такій, що подолала складні життєві обставини.

Довідкою про склад сім`ї від 18.09.2017 року встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою по АДРЕСА_1 , де проживає одна (а.с.85).

В матеріалах справи наявна довідка ПФУ щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-7 станом на 22.07.2019 р., згідно якої вбачається про відсутність доходу в ОСОБА_3 , починаючи з 2016 р. (а.с.48-49). Крім того, відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_3 остання 02.12.2015 р. була звільнена з посади головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку землі Управління Держгеокадастру у Нікопольському районі за угодою сторін, після чого розпочато виплату по безробіттю до 15.09.2016 р.(а.с.50-54).

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка від 13.08.2019 р. №491, видана Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, про те, що відповідачка працює з 25.07.2019 р. на посаді соціального працівника з посадовим окладом 3203,00 грн. (а/с138) та наказ про звільнення ОСОБА_9 із зазначеної посади 25.09.2019 р. за власним бажанням, із занесенням відповідних відомостей до трудової книжки (а/с 140-142).

Розглядаючи позовну вимогу щодо утримання повнолітніх братів, сестер, що потребують матеріальної допомоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.267 Сімейного кодексу України (далі - СК України) повнолітні брати і сестри зобов`язані утримувати непрацездатних повнолітніх братів і сестер, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони не мають чоловіка, дружини, батьків або повнолітніх дочки, сина, за умови, що повнолітні брати та сестри можуть надавати матеріальну допомогу.

Аналіз вказаної норми матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання непрацездатну повнолітню сестру, брата можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: родинний зв`язок; непрацездатністі особи (тобто досягнення особою пенсійного віку, наявності інвалідності, отримання права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування); потреба в матеріальній допомозі, відсутність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, які відповідно з правилами, встановленими нормами глав 9, 16 та 17 СК України зобов`язані в першу чергу утримувати своїх непрацездатних, які потребують матеріальну допомогу чоловіка, дружину, повнолітніх дітей, батьків; спроможність повнолітніх братів, сестер надавати матеріальну допомогу.

Зазначені умови створюють юридичний склад, необхідний для виникнення у непрацездатних, повнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальну допомогу суб`єктивного права на отримання аліментів від повнолітніх братів та сестер. Таким чином, якщо відсутня хоча б одна з умов, вказаних в частині ч. 2 ст. 267 СК України, необхідних для виникнення у повнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальну допомогу права на отримання матеріальної допомоги від своїх повнолітніх братів та сестер їх аліментний обов`язок не виникає.

Аналізуючи потребу повнолітніх недієздатних позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , суд виходить із забезпеченості останніх прожитковим мінімумом, відповідно до основних соціальних гарантії, закріплені у ч.3 ст. 46 Конституцією України та законами України. Зокрема, Законом України «Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 N 966-XIV) визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Як було встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_4 є інвалідом ІІ-ї групи, отримує пенсію в разі втрати годувальника, яка за січень лютий 2019 р. склала 1497 грн. щомісячно, за березень квітень 2019 р. 2702,08 грн., за травень червень 2019 р. 1497 грн. щомісячно та отримує державну соціальну допомогу, розмір якої за період з 01.2019 року по 06.2019 року становив 1497 грн. щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства ІІІ групи довічно, отримує пенсію по інвалідності, розмір якої становив: за січень 2019 р. 1122,75 грн., за лютий 2019 р. - 748,5 грн., за березень 2019 р. 1423,59 грн., за квітень 2019 р. 1688,58 грн., за травень 2019 р. 748,5 грн., за червень 2019 р. 748,5 грн. Крім того, останній отримував соціальну допомогу: з 01.01.2019 р. по 30.04.2019 р. в сумі 2803,25 грн.; з 01.05.2019 р. по 31.10.2019 р. в сумі 1946, 26 грн.

Таким чином, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 отримують пенсію, соціальну допомогу, розмір яких перевищує прожитковий мінімум, установлений законом для осіб, які втратили працездатність.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 не працює, доказів спроможності надання останньої матеріальної допомоги повнолітнім непрацездатним брату та сестрі учасниками справи до суду не надано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність умов, визначених в частині ч. 2 ст. 267 СК України як такі, що породжують аліментний обов`язок відповідача щодо утримання її повнолітніх непрацездатних брата та сестру.

Розглядаючи позовну вимогу щодо утримання повнолітньою дочкою матері, яка є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги, суд виходить з наступного.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Як було встановлено у судовому засіданні, позивачка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є непрацездатною в розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та являється матір`ю відповідачки .

Відповідно до ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Аналізуючи потребу позивачки в отриманні матеріальної допомоги, суд враховує, що остання отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року складає 11757,4 гривень, при цьому сума пенсії за січень лютий 2019 р. склала 1892,94 грн. щомісячно, а протягом березня - червня 2019 р. 1992,94 грн. щомісячно. Таким чином, ОСОБА_5 отримує пенсійні виплати у розмірі, який перевищує визначений законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Факт непрацездатності позивача та отримання нею пенсійних виплат, у незначній на її думку сумі, не є підставою для стягнення аліментів на її утримання.

Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивачі звільнені від сплати судового збору, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4,13, 81, 82, 141, 229, 247 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 182, 202, 205, 267 СК України, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 Вінцентівни до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.10.2019 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Ю. Б. Малашина