УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26 лютого 2019 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту, визнання права користування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, засобами поштового звязку 04.02.2019р. звернулися до Личаківського районного суду м. Львова з позовом до відповідача ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту постійного спільного проживання однією сімєю їх та ОСОБА_4 з грудня 2004 року до дня смерті останньої 28.09.2017 року; про визнання за позивачами права на користування квартирою № 3 в будинку № 3 на вул. Вишенського у м. Львові.

При цьому, як на підставу позову покликаються на те, що з 2004р. проживали однією сімєю з ОСОБА_4 в квартирі № 3 на вул. Вишенського, 3 у м. Львові, мали взаємні права та обовязки, спільний бюджет, внаслідок чого набули право користування таким житловим приміщенням.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.02.2019р. вказаний позов залишено без руху, оскільки до такого не долучено оригіналу квитанції про сплату судового збору в розмірі 1536,80 грн., який підлягав сплаті внаслідок предявлення двох вимог немайнового характеру.

Заявою від 25.02.2019р. представником позивача усунуто вказані недоліки та надано квитанцію про сплату судового збору.

Вивчивши позовну заяву, вважаю, що таку слід повернути виходячи з наступного.

Згідно даних автоматизованої системи документообігу суду, позов з тим самим предметом і з тих самих підстав до того самого відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали 21.12.2017р. (справа № 463/6347/17, провадження № 2/463/2181/17, 2/463/923/18). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, така передана для розгляду судді Личаківського районного суду м. Львова Мармашу В.Я. Однак, при предявленні такого позову позивачі не долучили до нього ні квитанції про сплату судового збору, ні додатків до позовної заяви, у звязку з чим ухвалою судді від 26.12.2017р. позовна заява залишена без руху. Недоліки позовної заяви усунуті стороною позивачів 29.12.2017р. та 25.01.2018р., однак заявою від 30.01.2018р., яка подана до відкриття провадження, представник позивача відкликав позов.

Крім того, позов з тим самим предметом і з тих самих підстав до того самого відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали 18.02.2018р. (справа № 463/671/18, провадження № 2/463/1072/18). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, така передана для розгляду судді Личаківського районного суду м. Львова Нору Н.В.

Ухвалою судді від 27.02.2018р. відкрито провадження у цій справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. У звязку з повторною неявкою позивачів ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 01.10.2018р. позов залишено без розгляду. Вказана ухвала стороною позивачів не оскаржувалась та набрала законної сили.

За загальним правилом, яке закріплено в ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

В подальшому, позов з тим самим предметом і з тих самих підстав до того самого відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали 11.10.2018р. (справа №463/5926/18, провадження № 2/463/1929/18). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, така передана для розгляду судді Личаківського районного суду м. Львова Жовніру Г.Б. Однак, при предявленні такого позову до нього не було долучено квитанції про сплату судового збору, у звязку з чим ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.10.2018р. такий позов залишено без руху, а ухвалою від 19.11.2018р. позовну заяву повернуто позивачам у звязку з не усуненням недоліків. Така ухвала також не оскаржувалась позивачами та набрала законної сили.

В подальшому, засобами поштового звязку, 05.12.2018р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду два позови з тим самим предметом і з тих самих підстав до того самого відповідача. Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2018р., перша справа № 463/7158/18 (провадження № 2/463/2152/18, 2/463/715/19) передана для розгляду судді Жовніру Г.Б. Друга справа № 463/7157/18 (провадження № 2/463/2151/18, 2/463/714/19) також передана для розгляду судді Жовніру Г.Б.

При цьому, як до першої, так і до другої заяви позивачі не долучили ні квитанцій про сплату судового збору, ні додатків до позовної заяви, про що працівниками суду складено відповідні акти і у звязку з чим ухвалами від 07.12.2018р. такі позови залишені без руху. В жодній з них недоліки позивачами не усувались, у звязку з чим ухвалами від 15.01.2019р. (справа № 463/7158/18) та від 25.02.2019р. (справа № 463/7157/18) позовні заяви повернуто.

Остання позовна заява, в межах якої постановляється дана ухвала подана до суду засобами поштового звязку 04.02.2019р., тобто в той момент, коли не було вирішено питання про відкриття провадження, відмови у відкритті провадження або повернення позовної заяви у справі № 463/7157/18.

При цьому, предмет і підстава останньої позовної заяви аналогічні тим, що у згаданих вище справах і так само як і в попередніх випадках, до останньої позовної заяви не долучались ні додатки до позовної заяви, ні квитанція про сплату судового збору.

Згідно вимог частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України в чинній редакції одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків (пункт 5 частини пятої статті 12 ЦПК України)

За змістом частини першої ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною другою статті 44 ЦПК України визначений перелік дій сторони, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Виходячи з характеру поведінки позивачів, які подавали декілька однакових позовів з тими самим недоліками, в тому числі два позови в один день, приходжу до висновку, що такі дії охоплені умислом маніпулювання автоматизованим розподілом справ між суддями, а отже, подання останнього позову слід визнати зловживанням процесуальними правами, оскільки при передачі справі на розгляд судді Леньо С.І. сторона позивачів усунула недоліки, тоді як в аналогічній ситуації, коли головуючим був суддя Жовнір Г.Б., недоліки не усувались, а у судді Мармаша В.Я. позовна заява відкликана самими позивачами, а у судді Нора Н.В. залишена без розгляду через повторну неявку позивачів.

Згідно ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Крім того, згідно п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Оскільки на момент подання останнього позову не було вирішено питання про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви у справі № 463/7157/18, позовна заява підлягає поверненню ще й на підставі п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Тому, позовну заяву слід повернути позивачам розяснивши одночасно про недопустимість зловживання процесуальними права і про можливість предявлення ними згаданого вище позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 44, 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту, визнання права користування повернути позивачам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.