ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

27 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/3079/18
Головуючий у першій інстанції Олещенко В. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/373/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2018 року, ухвалене в складі судді Олещенко В.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних за час прострочення грошового зобов`язання,

дата складання повного тексту: 28 грудня 2018 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВЧ НОМЕР_1 в якому просив стягнути з відповідача 3590 грн. 46 коп. інфляційних нарахувань та 820 грн. 33 коп. трьох процентів річних, а всього 4410 грн. 79 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги. Судове рішення було виконано 14 червня 2018 року, виплачено 18223 грн. 92 коп. Оскільки вищевказане грошове зобов`язання в сумі 18223 грн. 92 коп. було прострочено відповідачем на 1,5 роки, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України з нього підлягає стягненню три відсотки річних та інфляційні нарахування за період з 14 грудня 2016 року по 14 червня 2018 року.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2018 року задоволено частково позов ОСОБА_1 , стягнуто з ВЧ НОМЕР_1 на користь позивача 2522 грн. 70 коп. інфляційних нарахувань та 3% річних за прострочення виконання зобов`язань в розмірі 573 грн. 66 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами на підставі рішення суду виникло грошове зобов`язання яке ВЧ НОМЕР_1 не виконала вчасно, тому слід стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних. Постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року набрала чинності 14 грудня 2016 року, позивачу було нараховано, та після відрахування обов`язкових платежів виплачено 14 червня 2018 року 12782 грн 97 коп., тому інфляційні втрати за період з грудня 2016 року по червень 2018 року становлять 2522 грн 70 коп. Що стосується стягнення інфляційний витрат, виходячи також із суми боргу 5246 грн 28 коп., який відповідачем було сплачено у вересні 2016 року, але ця сума була виплачена ще до набрання чинності рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року, тобто до виниклого зобов`язання за рішенням суду, а тому в цій частині позову можливо говорити про трудові правовідносини, які виникли у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні працівника, до котрих ст.625 ЦК України не застосовується, що також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі №6-43цс14. Визначаючи розмір 3% річних, суд також враховує розмір простроченого зобов`язання за рішенням суду 12782 грн 97 коп., та за період з 15 грудня 2016 року (наступний день після набрання чинності рішення суду) по 13 червня 2018 року (останній день до виплати боргу), 3 % річних складають 573 грн 66 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішення представник ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в даному випадку між позивачем та ВЧ НОМЕР_1 цивільне зобов`язання, передбачене ст.509 ЦК України, не виникло, а тому підстави для застосування положень ст.625 ЦК України відсутні.

Також особа, яка подає апеляційну скаргу зазначає, що позивач не звільнений від сплати судового збору, оскільки не є військовослужбовцем на даний час, тобто не може бути звільнений на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Щодо іншої можливої підстави звільнення, як учасника бойових дій, то на думку відповідача, дана норма може бути застосована лише у справах, пов`язаних з порушенням прав саме учасників бойових дій.

У наданий судом строк ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подав, однак звернувся до суду з клопотанням про закриття апеляційного провадження у даній справі, оскільки повноваження керівника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та витребувано у ВЧ НОМЕР_1 докази на підтвердження повноважень ОСОБА_4 , як командира військової частини.

У визначений судом строквідповідачем ВЧ НОМЕР_1 надано витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №4 від 04 січня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року, задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, із зарахуванням до вислуги років часу роботи на посаді судді Свердловського міського суду Луганської області з 17 червня 2013 року по 30 січня 2015 року та часу навчання на денному факультеті №6 (військово-юридичному) Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 01 вересня 2003 року по 01 вересня 2007 року (а.с.7-9).

Старшим державним виконавцем Чернігівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 08 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження №53309406 з виконання виконавчого листа №814/1049/16 виданого 30 грудня 2016 року Миколаївським окружним адміністративним судом (а.с.3).

Постановою старшого державного виконавця Чернігівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області у зв`язку з повним виконанням рішення суду виконавче провадження закінчено (а.с.4).

Відповідно до листа ВЧ НОМЕР_1 грошове забезпечення ОСОБА_1 , після відрахувань обов`язкових податків та зборів, було перераховано 23 вересня 2016 року на картковий рахунок позивача в сумі 4223 грн. 26 коп. Після надходження на адресу військової частини постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2016 року було здійснено нарахування та виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення ще за 3 роки 11 місяців (або 47 місяців) в сумі 12977 грн. 64 коп. (6903 грн. * 4% * 47 місяців). Зазначене грошове забезпечення, після відрахування обов`язкових податків та зборів, було перераховано 14 червня 2018 року на картковий рахунок позивача в сумі 12782 грн. 97 коп.

Частиною 1 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України визначено, що в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач звернувся до суду з позовом про захист свого цивільного права на отримання грошових коштів та стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невиконання відповідачем зобов`язання щодо виплати належних коштів позивачу.

Виходячи з наведено, колегія суддів Чернігівського апеляційного суду вважає посилання відповідача в апеляційній скарзі на невірне застосування судом ст.625 ЦПК України помилковим і таким, що суперечить діючому законодавству.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не звільнений від сплати судового збору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки гуртуються на невірному розумінні особою, яка подала апеляційну скаргу норм Закону. Так ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Оскільки ВЧ НОМЕР_1 порушені права ОСОБА_1 , то в даному випадку суд правомірно звільнив позивача від сплати судового збору на підставі Закону. Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми в першу чергу пов`язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, оскільки Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04 січня 2019 року №4 підтверджується, що підполковник ОСОБА_5 справи та посаду командира ВЧ НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків, тому, підписуючи апеляційну скаргу ОСОБА_5 діяв в межах своїх повноважень.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про відмову у позові.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що ухвалою судді Чернігівського апеляційного суду Чернігівської області від 08 лютого 2019 року при відкритті провадження було задоволено клопотання ВЧ НОМЕР_1 про відстрочку сплати судового збору та відстрочено особі, яка подала апеляційну скаргу, сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Чернігівського районного суду Чернігівській області від 28 грудня 2018 року до ухвалення рішення по справі, на підставі ч.2 ст.136 ЦПК України з ВЧ НОМЕР_1 також слід стягнути судовий збір в сумі 1057 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2018 року без змін.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) судовий збір в дохід держави за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду в сумі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Є.М.Бечко

Судді: О.К.Євстафіїв

О.Л.Шарапова