ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року м. Київ

справа № 373/1641/18

провадження № 22-ц/824/10704/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (суддя-доповідач), Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

сторони :

позивач -Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року у складі судді Керекези Я.І., повний текст складений року 27.12.2018 року,

встановив:

У червні 2018 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором б/н від 10 січня 2012 року в розмірі 111 819 грн. 53 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3 889 грн. 77 коп. та заборгованості за відсотками за період з 10 січня 2012 року по 31 березня 2018 року в розмірі 107 929 грн. 76 коп.

АТ КБ «Приватбанк» свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 10 січня 2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

В наслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилась заборгованість.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове про задоволення позовних вимог банку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що відповідач підписуючи анкету-заяву від 10 січня 2012 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Підписанням анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, позичальник погоджується з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору. Приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком.

Позивач вважає, що саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин.

Крім того, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що доказом користування кредитними коштами є виписка про рух коштів по картковому рахунку, в якій відображено всі операції з використання кредитних коштів, їх зняття, а також розмір нарахованих відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов`язання.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_1 не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 10 січня 2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 9).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на 31 травня 2018 року складає 111 819 грн. 53 коп., з яких 3 889 грн. 77 грн. заборгованість за кредитом та 107 929 грн. 76 коп. заборгованість за відсотками за період з 10 січня 2012 року по 31 березня 2018 року (а.с. 6-7).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем заявлених вимог.

Однак, колегія суддів не у повній мірі погоджується з вищенаведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що 10 січня 2012 АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 10 січня 2012 року, копію її паспорту, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, виписку про рух коштів по картковому рахункута розрахунок заборгованості.

Однак, надані АТ КБ «Приватбанк» документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису ОСОБА_1

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на наведене, у суду першої інстанції були відсутні підстави відмови у задоволенні позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 3 889 грн. 77 коп., які вона фактично отримала на підставі заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.

Разом з тим, колегія суддів не убачає підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «КБ «Приватбанк» відсотків за договором кредиту, оскільки позивачем не доведено погодження розміру процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () кредитні кошти в розмірі 3 889 грн. 77 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () судовий збір у розмірі 157 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: