ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1951/19 Номер провадження 22-ц/814/2113/19Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 червня 2019 року у складі судді Тімошенко Н.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, та просила про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, до досягнення нею 23 річного віку; додаткових витрат на утримання дочки у вигляді 50% вартості навчання у розмірі 25950 грн. та додаткових витрат у вигляді 50% вартості проживання дочки у гуртожитку в сумі 3608,50 грн.

Позов мотивовано тим, що її з відповідачем дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття та навчається за освітнім рівнем «бакалавр» на денній формі навчання у Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна.

Вказує, що у зв`язку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги, відповідач є працездатною особою, має постійну роботу та стабільний дохід, а відтак, має можливість утримувати свою дочку до досягнення нею 23-х років.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 червня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/9 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, починаючи з 07.03.2019 року та до закінчення нею навчання на денній формі в Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна, - до 30.06.2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складають 50 відсотків вартості проживання у гуртожитку в сумі 3608,50 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що батьки мають взаємний обов`язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, а також можливістю відповідача надавати таку матеріальну допомогу.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволенні позову скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. В частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачкою не доведено, а судом належним чином не встановлено його спроможність надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці.

Вказує, що на даний час він не працює, єдиним його доходом є пенсія по інвалідності в розмірі 1497 грн. Крім того, на його утриманні перебуває 2 малолітніх дітей, що не враховано судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до правил частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з постановленням в оскаржуваній частині нового судового рішення.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої, за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , що сторонами не заперечується та підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 .

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 19 лютого 2003 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття.

Рішенням Київського районного суду м. Полтава від 30 березня 2016 року у справі № 552/7399/16-ц було зменшено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 з 1/4 частини його заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімумів для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Стягнення аліментів за вказаним рішенням припинено у зв`язку з досягненням 06.03.2019 року ОСОБА_3 повноліття.

Згідно довідки № 1153 від 25.02.2019 року ОСОБА_3 навчається в Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна на контрактній основі за денною формою навчання, що підтверджується копією контракту № М210/18-1124с від 13.08.2018 року.

Термін навчання складає період з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Загальна вартість навчання 69200 грн.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки в добровільному порядку не надає, проте спроможний сплачувати аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/9 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею 23 років, та частково сплачувати додаткові витрати на проживання дочки у гуртожитку в розмірі 50% вартості у сумі 3608,50 грн.

Колегія суддів з такими висновками суду погодитися не може з огляду на наступне.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу ( частина перша статті 199 СК України).

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Таким чином, можливість у батьків утримувати повнолітню дочку у період навчання до досягнення нею двадцяти трьох років є предметом доказування по справі та підлягає встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статей 2, 12, 13, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків

Доказування, а отже, й рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1497 грн., що підтверджується посвідченням УПФ України у Октябрському районі м. Полтави серії АЗ № 301951 від 30.05.2008 року, довідками УПФ України у Октябрському районі м. Полтави № 1850 від 28.05.2019 року та довідкою МСЕ № 11 серії АВ № 0024686 від 22.01.2019 року.

Наявність у відповідача іншого доходу та його розміру матеріалами справи не доведено та судом не встановлено, а відтак, висновки суду про спроможність ОСОБА_1 надавати утримання повнолітній дочці на період навчання, за умови одержання ним доходу у межах прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, є безпідставними, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи та нормам закону.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 має на утриманні малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що було встановлено, але не враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Також судова колегія звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_1 в добровільному порядку за наявності фінансової можливості матеріально допомагає дочці та здійснив оплату послуг за її навчання в розмірі 50% їх вартості за 1 курс, що визнано самою позивачкою та спростовує висновки суду першої інстанції про невиконання батьком свого обов`язку.

З огляду на викладене, судом першої інстанції належно не враховано положення статті 199 СК України, відповідно до яких обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина не є безумовним, на відміну від утримання неповнолітніх дітей, та виникає лише в тому випадку, якщо у платника аліментів є така можливість, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи справу в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на проживання повнолітньої дочки сторін у гуртожитку на підставі статті 185 СК України, суд першої інстанції застосував норми матеріального права, які не поширюються на спірні правовідносини.

Згідно зі статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання, застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Стаття 185 СК України регулює порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Ці кошти є додатковими та не залежать від стягнення аліментів на дитину.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються нормами глави 16 СК України (статті 199, 200, 201 СК). За наявності для того підстав, при визначенні розміру аліментів суд має враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15.

Позивачем надані до суду квитанції про сплату вартості проживання ОСОБА_3 у гуртожитку на суму 7217,00 грн.

Оскільки позивачка просить стягнути зазначені суми за статтею 185 СК України, обґрунтовуючи їх обов`язком відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, такі вимоги окремому задоволенню не підлягають та мають вирішуватись на підставі статті 199 СК України.

З огляду на наведене, аналізуючи всі обставини справи та надані на їх підтвердження докази, правові норми, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на проживання повнолітньої дочки сторін у гуртожитку на підставі статті 185 СК України та всупереч вимог статті 199 СК України безпідставно поклав на відповідача обов`язок утримувати повнолітню дочку.

За вказаних обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Відповідно до вимог частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача та відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 , з урахуванням вимог частини шостої статті 141 ЦПК України та того, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, понесені відповідачем судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1152 грн. підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 червня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та розподілу судових витрат скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 1152 грн. компенсувати за рахунок держави.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна