Справа № 145/2258/18
Провадження №2/145/234/2019
РІШЕННЯ

іменем України

13.02.2019 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2

12.10.2010 року у них в шлюбі народився син ОСОБА_4.

29.01.2017 року рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між ними був розірваний.

31.01.2017 року Тиврівським районним судом Вінницької області був задоволений позов ОСОБА_2 та стягнуто з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Після розірвання шлюбу між ними та винесення Тиврівським районним судом рішення стосовно аліментів, в його житті змінилися сімейні обставини, а саме: 16.08.2017 р. він уклав шлюб з ОСОБА_5, а 10.03.2018 року у шлюбі у них народилася донька ОСОБА_6.

У зв'язку з тим, що він розірвав шлюб з відповідачкою, він виїхав з місця їхнього спільного проживання та переїхав на квартиру, яка належить матері його дружини ОСОБА_7

Крім них з дружиною, в даній квартирі проживає його донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, син його дружини від першого шлюбу ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, його теща ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4

У зв'язку з тим, що житлова площа квартири складає 37, 0 кв.м., вони з дружиною та двома дітьми шукають житло, яке б змогли знімати для проживання.

На даний час він є єдиним годувальником в сім'ї, так як його дружина перебуває у декретній відпустці.

На сьогоднішній день його середня місячна заробітна плата складає близько 12000- 14 000 грн. Таким чином, грошовий розмір аліментів, які він сплачує відповідачці

складає близько 4000 - 5000 грн., що в декілька разів перевищує прожитковий

мінімум на утримання дитини даного віку.

Заробітна плата, яку він отримує є стабільною та дозволяє відповідачці стабільно отримувати аліменти без затримок.

Беручи до уваги його сімейний стан та наявність нової сім'ї та новонародженої дитини, вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки.

Вважає, що доцільним у його випадку є стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів.

Просить змінити розмір аліментів, які стягуються із нього на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області по справі №145/2037/16-ц на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 з 1/3 частини від усіх видів, доходу щомісячно на 1/4 частину всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ухвали суду від 16.01.2019 року по справі відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачкою надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просить відмовити у задоволенні позову, оскільки сум, які сплачує позивач, не вистачає навіть на десяту частину лікування хворого сина. Вона працювати не може, бо доглядає за хворим сином, сама хворіє, її мама теж хворіє.

В судовому засіданні представник позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві. Пояснив, що позивач після винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_11 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу одружився, 10.03.2018 р. у нього народилася донька ОСОБА_1. Він -єдиний годувальник в сім'ї, так як його дружина перебуває у декретній відпустці. Позивач регулярно отримує заробітну плату, розмір аліментів, які він сплачує відповідачці становить близько 4000-5000 грн., що в декілька разів перевищує прожитковий мінімум на утримання дитини даного віку.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, пояснила, що на даний час не працює, аліментів, які отримує зараз, їй теж недостатньо для утримання та лікування дитини, а тому заперечує проти зменшення розміру аліментів.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про охорону дитинства від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.192 СК України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.7).

На підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.01.2017 р. (а.с.9-11)було вирішено стягувати з ОСОБА_3 на її користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частці від усіх видів його доходу щомісячно на утримання сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, до його повноліття.

16.08.2017 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_5 (а.с.6),

10.03.2018 року у даному шлюбі народилася донька ОСОБА_6 (а.с.8).

Після розірвання шлюбу з відповідачкою, позивач виїхав з місця їхнього спільного проживання та переїхав на квартиру площею 37, 0 кв.м., яка належить матері його дружини; крім нього з дружиною, в даній квартирі проживає його донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, син його дружини від першого шлюбу ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, його теща ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 26.11.2018 р. (а.с.14), а тому на даний час вони з дружиною та двома дітьми шукають житло, яке б змогли знімати для проживання.

Позивач працює в ТОВ "ОСОБА_12 Україна", регулярно отримує заробітну плату, середній розмір аліментів, що отримувала позивачка в 2018 році, становить 5975 грн., що стверджується звітом підприємства №75 від 11.02.2019 р. та не оскаржується відповідачкою.

Розмір аліментів, отримуваних позивачкою, в декілька разів перевищує прожитковий мінімум на утримання дитини даного віку. Крім того, обов'язок по утриманню дитини лежить як на батькові, так і на матері.

Суд вважає, що посилання позивачки на хворобу сина та значні витрати на його лікування, як на підставу для відмови в задоволенні позову, є безпідставними, оскільки дані витрати є додатковими, та не можуть враховуватися при визначенні розміру аліментів.

Також враховуючи зміни у сімейному стані позивача, а саме: наявність нової сім'ї та народження дитини, а також погіршення матеріального стану у зв'язку із утриманням доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дружини ОСОБА_13, яка перебуває у декретній відпустці, суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та визначити аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.180-182, 184, 192 СК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.01.2017 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 12.01.2010р.н., змінити, стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 12.01.2010р.н., аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 12.01.2010р.н., у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу щомісячно, виданий на підставі рішення Тиврівського районного суду від 31.01.2017 р., повернути для приєднання до справи після завершення його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 18.02.2019 р.

Суддя Ратушняк І. О.