Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5446/17 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 26 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Кучерявого О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №295/5446/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 07 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. В обгрунтування позову вказувало, що 19 вересня 2013 року між сторонами було укладено договір кредиту № 281АІ1 на купівлю автотранспортних засобів, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 244 800 грн. ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 21 березня 2017 року утворилась заборгованість, а саме 236 595 грн 74 коп. - заборгованість за кредитом, 118161 грн 94 коп. - заборгованість за відсотками, 8494 грн 81 коп. - інфляційні витрати за кредитом, 13372 грн 33 коп. - розмір інфляційних витрат за відсотками. Враховуючи вищевикладене просило, стягнути з відповідача 376 624 грн 82 коп. заборгованості.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 07 грудня 2018 року відмовлено ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що строк позовної давності слід відраховувати за кожним щомісячним платежем окремо, що не було враховано судом першої інстанції та помилко відраховано строк за усіма борговими зобов'язаннями від дати останнього платежу за договором.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі, суд першої інстанції посилався на те, що наявні підстави для застосування наслідків спливу загального строку позовної давності за заявою відповідача.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статей 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 вересня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 281АІ1 на купівлю автотранспортних засобів, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 244 800 грн, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 19 вересня 2020 року (включно), на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та встроки визначені цим договором.

Відповідно до п.1.1.1. договору погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно, 19 числа сплачує кредитору рівні суми грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за кредитом та процентами, розрахованих за весь строк користування кредитом, згідно з Графіком погашення Кредиту (додаток №6 до договору) надалі за текстом окремо - «Ануїтетний платіж», а разом - «Ануїтетні платежі».

Відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв'язку із чим станом на 21 березня 2017 року виникла заборгованість в сумі 376 624 грн 82 коп., з яких: 236 595 грн 74 коп. - заборгованість за кредитом, 118161 грн 94 коп. - заборгованість за відсотками, 8494 грн 81 коп. - інфляційні витрати за кредитом, 13372 грн 33 коп. - розмір інфляційних витрат за відсотками.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що відповідач останній платіж на сплату основної заборгованості за кредитом та відсотків за кредитом вніс 27.02.2014 року. При розгляді справи в суді першої інстанції відповідача не оспорював наданий позивачем розрахунок заборгованості та просив лише про застосування наслідків спливу строку позовної давності як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Встановлено, що відповідач повинен був здійснювати погашення кредиту щомісячними платежами згідно з Графіком погашення кредиту, останній платіж ним був здійснений 27.02.2014, тоді як з позовом банк звернувся 18.05.2017 року, у зв'язку з чим позивач не пропустив строку позовної давності до платежів, строк яких настав після травня 2014 року. Наслідки пропуску строку позовної давності можуть бути застосовані лише до частини платежів, які були прострочені станом на травень 2014 року.

Зазначене вище узгоджується з висновком Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеним у постанові від 18 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

При розгляді справи суд першої інстанції безпідставно застосував наслідки спливу строку позовної давності до всієї суми заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим необгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Таким чином з відповідача на користь банку підлягає стягненню залишок заборгованості по тілу кредиту в сумі 233 235 грн 05 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 90 642 грн 53 коп. (за період з 20.05.2014 по 21.03.2017 - дата станом на яку банк нараховує заборгованість за відсотками), а також 8 494 грн 81 коп. - інфляційних втрат за кредитом та 13 372 грн 33 коп. - інфляційних втрат за відсотками, згідно наявного в справі розрахунку, що разом складає 345 744 грн 72 коп.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв'язку з частковим задоволенням позову з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 12 965 грн 42 коп., а саме: 5 186 грн 17 коп. - за подання позовної заяви, та 7 779 грн 25 коп. - за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 07 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 345 744 грн 72 коп. заборгованості за кредитним договором.

В задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 12 965 грн 42 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 26 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді