ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2961/19 Справа № 212/7623/17 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 18 грудня 2017 року, ухваленого суддею Колочко О.В. у м.Кривому Розі, (відомості про складення повного тексту судового рішення відсутні в матеріалах справи),-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини.

Просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/6 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дочкою трирічного віку.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 18 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, задоволені повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання дитини - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з всіх видів доходів відповідача, але не менш 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 листопада 2017 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 28 листопада 2017 року і до досягнення дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 або до виникнення обставин, передбачених ст.85 СК України.

Рішення про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць, допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір на користь держави у розмірі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи повинен був залучити її до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог, оскільки у неї з відповідачем ОСОБА_2 є дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання якої за рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.01.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі ј частини з всіх видів доходів відповідача, але не менш 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.10.2017 року і до повноліття дитини.

Апелянт наголошує на тому, що під час розгляду справи про стягнення аліментів на утримання її доньки, ОСОБА_2 заперечував проти задоволення її позовних вимог, вказуючи, що в нього є ще одна дитина від іншого шлюбу, у зв'язку із чим, суд частково задовольнив її позовні вимоги. Вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення про стягнення аліментів на дитину і дружину ОСОБА_2 не врахував, що у останнього є ще одна малолітня дитина, ОСОБА_6. На думку апелянта відповідач змовився зі своєю дружиною ОСОБА_1, щоб остання подала позов до суду про стягнення аліментів, щоб в подальшому змінити розмір, присуджених їй аліментів на доньку ОСОБА_6. При цьому зазначає, що вона першою подала позов до суду про стягнення аліментів, а за нею позов подала і ОСОБА_1, її позов розглядався довше ніж позов останньої, що також підтверджує змову ОСОБА_1 проти неї, які проживають однією сім'єю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що сторони 12 лютого 2016 року уклали шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області Серія НОМЕР_2 (а.с.3).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 виданим 13 квітня 2017 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.4).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, за якою, також зареєстрована ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою від 24 листопада 2017 року (а.с. 5).

Згідно довідки про отримання допомоги №1903 від 20.11.2017, ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі грошових виплат і компенсацій управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради та їй відповідно до Постанови КМУ №1751 з 01.04.2017 до 01.05.2020 призначено допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00грн. Станом на 20.11.2017 інші види допомоги не призначались (а.с.6).

З відповіді на запит суду щодо реєстрації місця проживання відповідача видно, що ОСОБА_2 з 22.03.2003 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11).

Покладаючи на відповідача обов'язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив з факту проживання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю що є обтяжуючим фактором та ставить позивача в скрутне матеріальне становище, та з визнання відповідачем позовних вимог позивача у повному обсязі.

Покладаючи на відповідача обов'язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив з факту перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потреби, у зв'язку з цим, матеріальної допомоги від батька дитини, та з того, що відповідач визнав позовні вимоги позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання до досягнення дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, що повністю узгоджується з приписами ч.4 ст.84, ст.180 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ст.84, 91 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна жінка, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Визнання позову відповідачем є його одностороннім волевиявленням, яке спрямоване на врегулювання спору з позивачем.

В разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо таке визнання суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Із заяви відповідача ОСОБА_2 від 18.12.2017 року видно, що він визнає позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі і не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини і дружини в розмірі по 1/6 частині від його заробітку на кожну, також з цієї заяви вбачається, що відповідач мешкає за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Кропивницького,56/11, тобто не за адресою місця мешкання позивача і дитини (а.с.15).

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом до відповідача 28 листопада 2017 року (а.с.1), апелянт ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в жовтні 2017, оскаржуване судове рішення ухвалено судом 18 грудня 2017 р. (а.с.16-17), рішення суду про стягнення аліментів на користь апелянта ухвалено судом 29 січня 2018 року (а.с.28-29).

З позовної заяви вбачається, що в ній зазначено про знаходження в провадженні Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.2).

Відповідно до ч.1 ст.53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити в справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Отже, доводи ОСОБА_3 про те, що суд повинен був залучити її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, колегія суддів вважає слушними, проте вважає, що це порушення не призвело до неправильного вирішення спору по суті, оскільки суд визначив розмір аліментів по 1/6 частині з урахуванням наявності у відповідача ще однієї дитини - доньки апелянта.

З рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.01.2018 року видно, що з відповідача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі ј частини з всіх видів доходів відповідача, але не менш 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.10.2017 року і до повноліття дитини, тобто на відповідача покладено обов'язок утримувати і дитину апелянта (а.с.28-29).

Отже, доводи апеляційної скарги, щодо скасування судового рішення та відмові у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на думку суду апеляційної інстанції, є необґрунтованими, оскільки позивачем у повному обсязі доведені заявлені нею позовні вимоги, тому підстав для скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 18 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: