ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №574/85/19

Номер провадження 22-ц/816/4107/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлов І. В. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

представника позивача: адвоката Оспипенка М.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Гвинтівська сільська рада Буринського району Сумської області,

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 576/578/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Буринського районного суду Сумської області від 29 травня 2019 року (суддя Куцан В.М., дата складення повного тексту рішення - 07 червня 2019 року) в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання зави про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

23 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом до Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області. Позивач просив суд визначити йому, як спадкоємцю п`ятої черги за законом, додатковий місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, що вкрилася після смерті його двоюрідної тітки - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що шестимісячний строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки достовірно знав про те, що ОСОБА_2 заповіла все своє майно ОСОБА_3 Лише на початку 2018 року ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після ОСОБА_2 не прийняв та не оформив.

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 29 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Місцевий суд виходив з того, що незважаючи на визнання позову відповідачем, ОСОБА_1 не довів наявність у нього поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати судове рішення від 29 травня 2019 року та ухвалити нове про задоволення позову.

Позивач зазначив, що спадковим майном є земельна ділянка (пай), площею 4,58 га, право на яку зареєстроване за ОСОБА_2 .. З метою оформлення спадщини ОСОБА_1 впродовж 2018 року звертався до різних органів і установ з метою отримання відповідних довідок. Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 06 грудня 2018 року встановлено факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_2 , що усунуло перепону для звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Після отримання судового рішення ОСОБА_1 невідкладно звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 без поважних причин впродовж 14 років не звертався до нотаріуса, оскільки про неприйняту ОСОБА_3 спадщину позивач дізнався лише у 2018 році. ОСОБА_1 погодився з відсутністю у нього непереборних труднощів при оформлені спадщини. Разом з тим існували об`єктивні перепони для оформлення позивачем спадкових прав, у тому числі пов`язані із станом здоров`я ОСОБА_1 . До того ж, відповідач проти позову не заперечував, а визнання позову прав інших осіб не порушує.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач у судове засідання не з`явився, проти задоволення позову не заперечував, про що надав до апеляційного суду письмову заяву.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 померла ОСОБА_2 , яка на день своєї смерті проживала одна (а.с. 6, 9).

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 06 грудня 2018 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка доводиться позивачу двоюрідною тіткою (а.с. 11-12).

18 листопада 1996 року Виконавчим комітетом Гвинтівської сільської ради народних депутатів Буринського району Сумської області був посвідчений заповіт ОСОБА_2 , яким остання зробила заповітне розпорядження своїм майном та правами на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, зокрема і на земельну частку (пай) розміром 4,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області (а.с.10).

ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8), за життя спадщину після смерті ОСОБА_2 не прийняв (а.с. 26-68).

Позивач ОСОБА_1 входить до кола спадкоємців ОСОБА_2 як спадкоємець п`ятої черги за законом. Позивач із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори у визначений законом 6-місячний строк не зверталася, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

Письмовою заявою від 01 березня 2019 року відповідач визнав позов, проти його задоволення не заперечував (а. с. 20).

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина 2 статті 1220 ЦК України).

З огляду на приписи частини 1 статті 1270, частини 2 статті 1220 ЦК України для позивача ОСОБА_1 , який є спадкоємцем п`ятої черги за законом, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини визначався періодом з 07 квітня 2004 року до 07 жовтня 2004 року.

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про існування для позивача у період з 07 квітня 2004 року до 07 жовтня 2004 року об`єктивних і непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 суду не надав.

Суд першої інстанції правильно констатував, що необізнаність позивача про не оформлення ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини після ОСОБА_2 , не можна розцінити як поважну причину пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини у розумінні статті 1272 ЦК України.

Стосовно визнання позову відповідачем у даній справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Після отримання письмової заяви від 01 березня 2019 року суд першої інстанції безпомилково переконався у відсутності законних підстав для визнання позову відповідачем, ухвалою від 20 березня 2019 року (а.с.23) закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у позові. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Буринського районного суду Сумської області від 29 травня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту. Дата складання повного тексту постанови - 30 вересня 2019 року.

Головуючий І.В.Орлов (суддя-доповідач)

Судді: О.І.Собина

Т.А.Левченко