ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 648/3299/17-ц Головуючий в І інстанції Рибас А.В.
Номер провадження 22ц - 819/365/2019 Доповідач: Бугрик В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бугрика В.В.,

Суддів: Базіль Л.В.,

Пузанової Л.В.,

секретар Зварич С.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Рибас А.В. від 03 грудня 2018 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 84313 грн. 01 коп., а також просив стягнути з відповідача судові витрати та витрати за надання правової допомоги.

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником транспортного засобу марки BMW X1, реєстраційний номер «НОМЕР_1». 14.07.2017 року на 10 км. а/ш «Херсон-Каховка-Генічеськ» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ 21103», реєстраційний номер «НОМЕР_2», під керуванням водія ОСОБА_2, який не обрав безпечну швидкість руху і не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем «BMW Х1» реєстраційний номер «НОМЕР_1», внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 25.07.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз», до якої було подано повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, однак до часу звернення із позовом до суду жодних виплат або повідомлення про відмову у виплаті ним так і не отримано. Разом з тим позивач звернувся до Херсонської торгово-промислової палати із заявою щодо проведення автотоварознавчого дослідження для визначення розміру завданих збитків. Відповідно до висновку з визначення розміру матеріального збитку від 28.08.2017 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням величини втрати товарної вартості в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу марки «BMW Х1» реєстраційний номер «НОМЕР_1», становить 84313 грн. 01 коп. На підставі ст. ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України позивач просить задовольнити вказані вимоги та стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду.

Рішенням суду позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в сумі 66457 (шістдесят шість тисяч чотириста п'ятдесят сім) гривень 96 копійок та понесені ним судові витрати на отримання професійної правничої допомоги, залучення експерта та сплату судового збору в сумі 12 234 ( дванадцять тисяч двісті тридцять чотири) гривні 38 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 66 457, 96 гривень та ухвалення нового рішення в цій частині про стягнення з відповідача на користь позивача 2000 гривень в якості відшкодування матеріальної шкоди. В частині стягнення понесених судових витрат на отримання професійної правничої допомоги, залучення експерта та сплати судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення яким розподілити між сторонами понесені сторонами судові витрати в розмірі визначених за правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Зазначає, що згідно полісу від 10.02.2017 року його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз». Відповідно до полісу на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 (сто тисяч) гривень. Тому вважає, що обов'язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладена на страхову компанію.

Представником позивача надано відзив до апеляційної скарги в якому зазначив, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілий на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявність передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, судом встановлено, що 14.07.2017 року ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21103», реєстраційний номер «НОМЕР_2» на 10 км. а/ш «Херсон-Каховка-Генічеськ» не обрав безпечну швидкість руху і не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «BMW Х1» реєстраційний номер «НОМЕР_1», внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України.

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 25.07.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Власником автомобіля марки BMW X1, реєстраційний номер «НОМЕР_1» є ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2497329, з ПрАТ «Європейський Страховий Союз».

Згідно висновку №АВэ-499 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «BMW Х1» реєстраційний номер «НОМЕР_1», складеного 28.08.2017 року судовим експертом Єрофеєвим В.О., ринкова вартість автомобіля складає 616399 грн. 62 коп., вартість відновлювального ремонту складає 70612 грн. 56 коп., величина втрати товарної вартості складає 12309 грн. 20 коп., вартість матеріального збитку на дату складання вказаного висновку 28.08.2017 року складає 82921 грн. 76 коп.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №5 від 02.11.2018 року, яка проведена за клопотанням представника відповідача з урахуванням зменшених позовних вимог, вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталася 14.07.2017 року, автомобіля «BMW Х1» реєстраційний номер «НОМЕР_1» становить 58996 грн. 28 коп.

Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався правовою позицією Верховного Суду України, що викладена в постанові від 20 січня 2016 року у справі 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Проте повністю з таким висновком колегія суддів погодитись не може.

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 66457,96 гривень, шо підтверджено експертним дослідженням наявним у матеріалах справи з урахуванням зменшення позовних вимог.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач мав право самостійно обрати спосіб захисту порушеного права, зокрема, звернутися з позовом до відповідача, вина якого у настанні ДТП встановлена.

Так, відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язання сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Зважаючи на дану норму ст. 1194 ЦК України, діюче законодавство України передбачає настання відповідальності у відповідача (який застрахував свою відповідальність) перед позивачем тільки в разі, якщо страхова виплата (розмір збитків) є нижчою за розмір нанесеної шкоди.

Статті 3 та 5 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюють, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється за метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих в наслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників; об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяною життю, здоров'ю майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Постановою Великої палати Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності; (стаття 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. Відтак Велика Палата Верховного суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обрати спосіб захисту свого порушеного права зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. У зазначеній Постанові у справі № 755/18006/15-ц окремо вказано «щодо особи, зобов'язаної відшкодувати шкоду». Так, п. 55 Постанови містить норми ст. 1194 ЦК України, згідно з якими в п. 56 зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках передбачений у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

За таких умов, діюче законодавство України ( в тому числі і практика Верховного суду) передбачає настання відповідальності у відповідача перед позивачем тільки у разі, якщо страхова виплата є нижчою за розмір нанесеної шкоди.

Тому покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З огляду на вказане колегія суддів погоджується з доводами відповідача, який заперечував проти задоволення відшкодування потерпілому страхового відшкодування, оскільки вважав, що саме на третю особу, як страховика відповідача, покладений відповідний обов'язок у межах суми страхового відшкодування.

Оскільки згідно до умов п. 5 полісу №АК/2497329 від 10.02.2017 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ «Європейський страховий союз», розмір франшизи складає 2000 гривень, з огляду на ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач ОСОБА_2, має відшкодовувати позивачу ОСОБА_3 шкоду в розмірі франшизи в сумі 2000 гривень.

Тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає зміні, шляхом зменшення суми стягнення з 66457,96 гривень до 2000 гривень, а судових витрат з 12234 гривні до 367 гривні.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на висновок щодо суті апеляційної скарги судовий збір у сумі 1229 грн, сплачений відповідачем у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, слід стягнути з позивача пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2018 року по даній справі змінити, зменшити розмір визначених до стягнення за відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 66457,96 гривень до 2000 гривень, а судових витрат з 12234 гривні до 367 гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на сплату судового збору в розмірі 1229 гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий (підпис) В.В. Бугрик

Судді (підпис) Л.В. Базіль

(підпис) Л.В. Пузанвоа

З оригіналом згідно:

Копія постанови оформлена 27 лютого 2019 року

Постанова набрала законної сили 21 лютого 2019 року

Суддя В.В. Бугрик

Секретар судового засідання І.О. Давиденко