Справа № 433/1298/18
Провадження № 22-ц/810/673/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, вересня місяця, 25-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Дронської І.О., Єрмакова Ю.В., за участю секретаря судового засідання Сінько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 03 вересня 2018 року у цивільній справі (№ 433/1298/18 суддя І інстанції - Суський О.І.) за позовом ОСОБА_2 до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Троїцького районного суду Луганської області із позовною заявою до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. Просив суд визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 6, 83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 082877 (кадастровий номер земельної ділянки :10:001:0048).

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 03 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі. Визнано за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 6, 83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 082877 (кадастровий номер земельної ділянки :10:001:0048).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просила скасувати рішення Троїцького районного суду Луганської області від 03 вересня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог - відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік скаржниці - ОСОБА_3 На дату смерті чоловіка вони проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . При оформлені спадщини з`ясувала, що земельна ділянка площею 6, 83 га за кадастровим номером :10:001:0048 станом на 2019 рік належить іншій особі. До розгляду зазначеної цивільної справи залучена не була.

В судовому засіданні позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Скаржник у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розпасіївської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 082877. Вказану земельну ділянку після смерті ОСОБА_4 успадкував брат позивача по материнській лінії ОСОБА_3 , про що 28 листопада 2012 року за реєстровим № 1-1023 державним нотаріусом Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області Гапочкою Ельвірою Георгіївною було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, про що має місце відмітка на вищезазначеному державному акті на право власності на земельну ділянку (а.с.14, 15). При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_3 брат позивача ОСОБА_3 помер. Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8). Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та його братом ОСОБА_3 , а також його матір`ю ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 (а.с.9), а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 16 січня 2018 року (а.с.10), та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 9 (а.с.13). Факт смерті матері позивача ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.11). Факт смерті чоловіка матері позивача ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.12). Рішенням Троїцького районного суду Луганської області № 433/321/18 від 20 квітня 2018 року було визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном у два місяця з дня набрання законної сили рішенням суду. Рішення суду набрало законної сили 23 липня 2018 року. Постановою Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області № 520/02.31 від 31 липня 2018 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва пр. оправо на спадщину на вищезазначену земельну ділянку після смерті брата ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач доводиться спадкоємцем майна померлого свого брата, так як останній за вказаних вище обставин на даний момент не має належних підстав для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, враховуючи, що померлий брат позивача на підставі наданих доказів набув право власності на вищезазначене спадкове майно, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадкове майно, але із-за незалежних від нього обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів судової палати вважає, що такі висновки суду не відповідають вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного. Так, згідно частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 4 статті 1268 Цивільного кодексу України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 статті 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини перебувала у шлюбі із спадкодавцем( а.с.39), проте суд першої інстанції коло можливих спадкоємців не встановлював, зазначене питання не з`ясовував, положення ст. 51 ЦПК не застосовувались. Між тим, від з`ясування питання щодо того чи вступила чи ні ОСОБА_1 фактично у спадок саме і залежало вирішення питання за позовом щодо того чи має позивач право на спірне майно чи немає, яка черга спадкоємців може бути залучена по спадкування.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України -невідповідність висновків суду обставинам справи, а відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин та враховуючи що відповідачем по справі була зазначена тільки сільська рада - є підстави для винесення по справі нового рішення про відмову у заявлених позовних вимогах до Троїцької селищної ради. Позивач не є позбавленим права звернутись до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання його права на спірне спадкове майно. З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 03.09.2018 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 03 вересня 2018 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30.09.2019 року.

Головуючий

Судді