Номер провадження: 22-ц/813/5966/19
Номер провадження:22-ц/813/5965/19
Головуючий у першій інстанції Гуревський В.К.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів: Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2019 року (повний текст судового рішення складено 08 квітня 2019 року), та на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2019 року (повний текст судового рішення складено 08 квітня 2019 року), ухваленого під головуванням судді Гуревського В.К.,-

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що з 2013 року по 2015 рік проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . Від народження дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Окрім того, на утриманні ОСОБА_1 перебуває ще один син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на його утримання вона не отримує. На даний час позивачка не працевлаштована, разом з дітьми перебуває на утриманні своїх батьків.

Враховуючи вищевказане, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 3 000,00 гривень щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а в разі навчання - до досягнення ним двадцяти трьох років.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2019 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на користьОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісяця, але не менш ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2018 року до повноліття сина, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_4 . В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

29 березня 2019 року ОСОБА_5 , представник ОСОБА_1 зернулася до суду з клопотанням про розподіл судових витрат, в якому просила вирішити питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 835,00 гривень понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2019 року доповнено рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 835,00 гривень.

Не погодившись з рішенням суду, а також з додатковим рішенням суду ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2019 року частково та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2018 року та до повноліття сина, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Також апелянт просив, скасувати додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2019 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу частково та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 гривень, посилаючись на те, що справа не була складною тому, виконана представником позивача робота, не відповідає принципу співмірності.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт також зазначає, що стягнення 3 000 гривень щомісячно аліментів ставить його в тяжке матеріальне становище тому, що в нього не має постійного місця роботи, а також на його утриманні знаходяться батьки. Батько ОСОБА_6 є інвалідом ІІ групи, а мати - ОСОБА_7 не працює. Також судом, при визначенні розміру аліментів, помилково враховано прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років. Суд мав виходити з прожиткового мінімуму для дітей до 6 років, адже датою народження дитини є ІНФОРМАЦІЯ_1.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_8 , представник ОСОБА_1 зазначила що районним судом було правильно встановлено обставини справи, досліджено докази та прийнято законне і обґрунтоване рішення.

Щодо додаткового рішення зазначила, що розмір стягнутих витрат на професійну правничу допомогу є співмірним складності справи та кількості судових засідань, оскільки саме ОСОБА_2 створював перешкоди у швидкому розгляді справи та надавав необґрунтовані клопотання.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що визначений розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, а також посилався на прожитковий мінімум для дитини віком від 6-18 років.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ст.76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 - матір`ю - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9).

ОСОБА_1 офіційно не працевлаштована, займається вихованням дітей. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 1 кварталу 2015 року по 2 квартал 2018 року інформація про доходи відсутня (а.с. 11).

Матеріали справи не містять докази доходу відповідача, проте, й не містять докази того, що відповідач не спроможний працевлаштуватися або докази наявності у відповідача фізичних вад, інших обставин, які має врахувати суд при визначенні розміру аліментів.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК, ОСОБА_6 - батько відповідача, є інвалідом другої групи (а.с.128).

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Враховуючи матеріальний стан відповідача та вимоги ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, та з метою досягнення мети аліментного обов`язку, достатності та необхідності його для позивачки, а також те, що на утриманні відповідача знаходиться батько, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру аліментів з 3 000,00 грн. до 2 000,00 грн. щомісячно.

Аліменти саме у такому розмірі будуть достатніми для забезпечення мінімальних потреб дитини та не ставлять у скрутне становище платника аліментів.

При цьому сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

З урахування викладених обставин рішення суду в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Стосовно постановленого додаткового рішення суду в частині розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ,4 ,5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Розподіл судових витрат між сторонами врегульовано ст. 141 ЦПК України, відповідно до положень якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2); при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом (ч.3).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи має подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, враховуючи те, що відповідачем не було надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, присутність адвоката тільки на одному судовому засіданні (а.с. 74) на інших трьох був присутній помічник, а також складністю справи і ціною позову, колегія суддів вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 835,00 грн., належним чином не підтверджені та не обґрунтовані.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 835,00 грн., а тому рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат, а саме стягнення витрат на правничу допомогу, підлягає скасуванню із постановленням в цій частині нового рішення про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 2200,00 грн, з урахуванням принципу співмірності з задоволеними позовними вимогами.

Керуючись ст.ст. 367,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2019 року змінити в частині визначення розміру стягуваних аліментів та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП відсутній, паспортні дані відсутні, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 (зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на утримання його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.) щомісяця, але не менше ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2018 року та до повноліття сина, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП відсутній, паспортні дані відсутні, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2200,00 гривен.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 жотвня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________Ю.І. Кравець