ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

27 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 642/3388/18

провадження № 22-ц/818/502/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Харківська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2018 року, ухвалене у складі судді Ольховського Є.Б.,

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.01.2002 року йому на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. Рішенням Харківської міської ради від 30.04.2003 року № 74/03 «Про комунальну власність» вищевказаний будинок було прийнято у комунальну власність територіальної громади м. Харкова, а 15.06.2015 року реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області видано свідоцтво про право власності Харківської міської ради на нежитлові приміщення першого поверху №1-:-8, 6а, 6б загальною площею 100,4 кв. м.

Посилаючись на те, що йому як власнику квартири у багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності спільне майно цього будинку, ОСОБА_1 просив витребувати із незаконного володіння Харківської міської ради нежитлові приміщення першого поверху №1-:-8, 6а, 6б загальною площею 100,4 кв. м. в АДРЕСА_1, скасувати державну реєстрацію права власності Харківської міської ради на вказане нерухоме майно.

Представник Харківської міської ради проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений ним позов задовольнити. Скаргу мотивовано тим, що нежитлові приміщення першого поверху №1-:-8, 6а, 6б загальною площею 100,4 кв. м. в літ А-9 будинку АДРЕСА_1 є допоміжним, належать усім власникам квартир будинку, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого ним позову про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності Харківської міської ради.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.01.2002 року Харківською дистанцією цивільних споруд Південної залізниці, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Харківської міської ради від 30.04.2003 року № 74/03 «Про комунальну власність» вищевказаний будинок площею 2,2 тис. кв.м. було прийнято у комунальну власність територіальної громади м. Харкова.

15.06.2015 року реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області видано свідоцтво про право власності Харківської міської ради на нежитлові приміщення першого поверху № 1-:-8, 6а, 6б загальною площею 100,4 кв. м. у вказаному будинку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні нежитлові приміщення не належать до спільного майна власників квартир багатоквартирного житлового будинку, рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31.05.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову про скасування рішення Харківської міської ради від 30.04.2003 року №74/03 «Про комунальну власність м. Харкова», а тому відсутні підстави для витребування цього майна із незаконного володіння Харківської міської ради та скасування реєстрації права власності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Згідно зі ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням ОСОБА_2 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) від 2 березня 2004 року N 4-рп/2004 визначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Рішенням Харківської міської ради від 30.04.2003 року № 74/03 «Про комунальну власність» будинок АДРЕСА_1 площею 2,2 тис. кв.м. було прийнято у комунальну власність територіальної громади м. Харкова.

15.06.2015 року реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області видано свідоцтво про право власності Харківської міської ради на нежитлові приміщення першого поверху № 1-:-8, 6а, 6б загальною площею 100,4 кв. м. у вказаному будинку, як окремий об'єкт нерухомості.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31.05.2018 року, яке набрало законної сили, було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову про скасування рішення Харківської міської ради від 30.04.2003 року № 74/03 «Про комунальну власність м. Харкова».

Отже, встановивши, що спірні нежитлові приміщення не належать до спільного майна власників квартир багатоквартирного житлового будинку, рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31.05.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову про скасування рішення Харківської міської ради від 30.04.2003 року №74/03 «Про комунальну власність м. Харкова», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення заявленого позову.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова 14 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.І. Овсяннікова

О.Ю. Тичкова