ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/3597/17
Провадження № 22-ц/4820/374/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючого - судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар - Чебан О.М.,

за участю представника апелянта,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Славутський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2018 року, суддя Маршал І.М.,

встановила:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

На обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син, ОСОБА_3. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку ч. 1 ст. 135 СК України за її вказівкою.

На думку позивача, саме ОСОБА_2 є біологічним батьком її сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки у січні 2008 року вони мали статеві відносини. Однак ОСОБА_2 визнати батьківство в добровільному порядку відмовлявся.

Просила суд визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; внести зміни до актового запису № 20 проведеного Берездівською сільською радою Славутського району Хмельницької області 20 жовтня 2008 року про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відомості про батька, зазначивши ОСОБА_2; стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати за проведення судово-генетичної експертизи.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2018 року позов було задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого в с. Берездів Славутського району Хмельницької області, матір'ю ОСОБА_4

Внесено зміни до актового запису № 20 проведеного Берездівською сільською радою Славутського району Хмельницької області 20 жовтня 2008 року про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказавши батьком ОСОБА_2

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8847,58 грн. судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів скарги зазначив, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт заперечив будь-які відносини з ОСОБА_1 з 2001 до 2017 року, а тому твердження позивача про статевий акт між ними, внаслідок чого народився ОСОБА_3 є безпідставними.

На думку ОСОБА_2 проведена судово-генетична експертиза містить неправильні відомості, однак заявлене ним клопотання у суді першої інстанції про проведення повторної експертизи було безпідставно відхилене.

На підставі ч. 3 ст. 138 СК України однорічний строк позовної давності до вимоги про внесення змін до актового запису від 20 жовтня 2008 року про народження ОСОБА_3 сплив 20 жовтня 2009 року.

Позивачем не було надано детального розрахунку понесених судових витрат, а докази витрат на проїзд позивача до експертної установи є недостатніми та недостовірними.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила про законність рішення суду першої інстанції, просила апеляційний суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, справу розглянути без її участі.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_3, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 20.10.2008 року Берездівською сільською радою, та про що в Книзі реєстрації народжень 20.10.2008 року зроблено відповідний актовий запис за №20.

Відомості про батька дитини були внесені зі слів матері як про ОСОБА_2 в порядку ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки позивач у шлюбі не перебувала, прізвище батька було вказано за прізвищем матері, а ім'я та по-батькові батька записано зі слів матері.

Згідно висновку судового експерта № 243 від 12.06.2018 року відповідач ОСОБА_2 може бути біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ймовірністю 99,5%.

Задовольняючи позов частково суд виходив з того, що за наявності вказаного висновку судової молекулярно-генетичної експертизи ОСОБА_2 необхідно визнати батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та внести відповідні зміни до актового запису про народження. У задоволенні вимоги щодо стягнення судових витрат на проїзд на підставі відривних корінців квитка суд відмовив, оскільки такі документи не є фінансовими в розумінні вимог закону.

Такі висновки суду першої інстанції є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства («Калачова проти Російської Федерації», № 3451/05, § 34, рішення від 07 травня 2009 року).

Згідно з ч. 5 ст. 104 ЦПК України в ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Як було встановлено судом, ймовірність батьківства ОСОБА_2 складає 99,5%.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про проведення повторної судово-генетичної експертизи, оскільки відсутні об'єктивні підстави для сумніву у висновках первинної експертизи.

Твердження апелянта про неправильність експертизи з тих підстав, що він не вступав у статеві зносини з позивачем не є підставою для проведення повторної судової експертизи, оскільки таке посилання апелянта не підтверджено об'єктивними даними.

Відповідно до п.п. 2.13.1., 2.16.4.Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» № 96/5 від 12.01.2011 року рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Посилання апелянта на пропуск позовної давності на підставі ч. 3 ст. 138 СК України також є безпідставним з огляду на наступне.

Статтею 138 СК України передбачене право матері дитини на оспорювання батьківства свого чоловіка. Даною статтею встановлений механізм оспорювання батьківства, якщо жінка народила дитину в шлюбі та її чоловіка було включено до запису про народження дитини як її батька.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 СК України, на яку посилається апелянт, до вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.

На підставі зазначеного колегія суддів дійшла висновку, що положення ч. 3 ст. 138 СК України, на яку посилається апелянт як на підставу пропуску строку позовної давності, не може застосовуватися до даних правовідносин щодо визнання батьківства за рішенням суду.

Аргументи апелянта щодо розрахунку понесених судових витрат та щодо недостатності та недостовірності доказів понесених витрат на проїзд до експертної установи також не знаходять свого підтвердження з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи.

В матеріалах справи міститься попередній розрахунок суми судових витрат, поданий 13.03.2018 року представником ОСОБА_1 (а.с. 47).

Подані позивачем докази щодо понесених нею витрат на проїзд до місця проведення експертизи та у зворотному напрямку у вигляді фіскальних чеків є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами (ст.ст. 77-80 ЦПК України), які не були спростовані відповідачем, тому твердження апелянта про необґрунтоване стягнення з нього на користь позивача судових витрат є безпідставним.

Не спростовують висновків суду першої інстанції також й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22.02.2019 року.

Головуючий Судді: