КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019року м. Київ

Справа 363/2968/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2042/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Новопетрівської сільської ради та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Баличевої М.Б. 10 травня 2018 року у м. Вишгород, повний текст рішення складений 18 травня 2018 року, у справі за позовом Новопетрівської сільської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_35 ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, , ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_3, ОСОБА_53, ОСОБА_54, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Державного реєстратора Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області Найдьонишева-Буренок Юлії Петрівни, Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: Міністерство юстиції України про визнання недійсним та скасування наказів, свідоцтв про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2016 року Новопетрівська сільська рада звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень, просила суд:

- визнати недійсним та скасувати накази Головного управління Держземагенства у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» видані 12 серпня 2013 року №КИ/:03:165/00004371, № КИ/:03:165/00004363, №КИ/:03:165/00004373, №КИ/:03:165/00004359;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтва про право власності, видані державним реєстратором реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції на ім'я відповідачів, а також їх реєстрацію у державному реєстрі на земельні ділянки з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства які знаходиться на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області;

- витребувати з незаконного володіння відповідачів земельні ділянки з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які знаходяться в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області на користь територіальної громади села Нові Петрівці в особі Новопетрівської сільської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою апеляційного суду Київської області від 27 червня 2013 року №22-ц/780/2363/13 скасовано ухвалу Вишгородського районного суду Київської області у справі № 1/2-1712(07), якою визнано право власності на земельні ділянки кадастрові номери НОМЕР_8, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 НОМЕР_6, НОМЕР_7, що знаходилися на території Новопетрівської сільської ради, та на підставі якої Вишгородським районним відділом земельних ресурсів у Київській області 19 червня 2007 року ОСОБА_57 було видано державні акти на право власності на вісім земельних ділянок. Однак, у період з 12 по 15 липня 2013 року відповідно до договорів про передачу права власності на земельну ділянку, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованих в реєстрі, ОСОБА_57 відчужив вказані земельні ділянки Головному управлінню Держземагенства у Київській області. В період з 12 по 14 серпня 2013 року даним управління були прийняті Накази №№ КИ/:03:165/00004359, КИ/:03:165/00004371,КИ/:03:165/00004363,КИ/:03:165/00004373 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», якими затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області та надано в приватну власність громадянам земельні ділянки кадастрові номери: НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_9. Тобто дані земельні ділянки накладаються на земельні ділянки НОМЕР_7, НОМЕР_4, НОМЕР_5 НОМЕР_2, НОМЕР_6, НОМЕР_3, НОМЕР_1, НОМЕР_8.

21 жовтня 2013 року Вишгородський районний суд Київської області прийняв рішення у справі №363/2702/13-ц за позовом прокурора Вишгородського району Київської області до Вишгородської районної державної адміністрації, ОСОБА_57 та ін., третя особа відділ Держземагенства у Вишгородському районі про скасування та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, яким зокрема визнано недійсними та скасовано державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки, за свідоцтвами виданими 19 червня 2007 року.

Позивач зазначив, що держава в особі Головного управління Держземагентства в Київській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Київські області набула права власності на земельні ділянки відповідно до договорів про передачу права власності на земельну ділянку від ОСОБА_57, якому не належали права на вказані земельні ділянки, так як вони були скасовані наведеним вище судовим рішенням. Внаслідок того, що земельні ділянки Головному управлінню Держгеокадастру у Київські області передано особою яка не мала на це законних повноважень, даний відповідач не мав права в подальшому розпоряджатися вказаними земельними ділянками та приймати наступні Накази «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».

У зв'язку з прийняттям рішення Вишгородським районним судом Київської області від 21 жовтня 2013 року у справі №363/2702/13-ц та враховуючи, що земельні ділянки кадастрові номери НОМЕР_8, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 НОМЕР_6, НОМЕР_7 увійшли в межі села НовіПетрвіці відповідно до рішення Вишгородської районної ради Київської області від 22.08.2013 року «Про встановлення (зміну) меж села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області» №384-29-VI, вказані земельні ділянки перейшли в землі запасу Новопетрівської сільської ради відповідно до ч.2 ст. 19 та ч. 4 ст. 173 ЗК України.

Крім того, земельні ділянки кадастровий номер НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_9 сформовані держаним кадастровим реєстратором управління Держземагенства у Вишгородському районі Київської області в супереч ст. 791 ЗК України та ч.6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відповідно до яких підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є, зокрема, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Отже, Новопетрівська сільська рада стверджує, що набула права власності на земельні ділянки кадастрові номери НОМЕР_8, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 НОМЕР_6, НОМЕР_7, які Наказами Головного управління Держземагенстава у Київській області передано в приватну власність фізичним особам із зазначенням кадастрових номерів НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_9.

Зважаючи на вищевикладене, Головне управління Держгеокадастру у Київській області, як правонаступник Головного управління Держземагенства у Київській області порушило право комунальної власності територіальної громади села Нові Петрівці на земельні ділянки кадастрові номери НОМЕР_8, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 НОМЕР_6, НОМЕР_7 шляхом формування нових земельних ділянок кадастрові номери НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_9 (накладка).

Окрім цього, позивач зазначає, що Головне управління Держземагентства в Київській області не мало права надавати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність громадянам, вказаних в наказах, у зв'язку з невідповідністю місця розташування земельних ділянок Генеральному плану села Нові Петрівці та вимогам законодавства, так як земельні ділянки повинні були бути передані до комунальної власності, у зв'язку з тим, що вони передбачалися для містобудівних потреб. В підтвердження цього, посилається на прийнято рішення Новопетрівської сільської ради від 02 квітня 2013 року № 482-21-6 «Про затвердження Генерального плану села Нові Петрівці», відповідно до якого вказані земельні ділянки передбачаються для житлової забудови.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 травня 2018 року позовні вимоги - задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Київській області №КИ/:03:165/00004371 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 12 серпня 2013 року.

Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Київській області № КИ/:03:165/00004363 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 12 серпня 2013 року.

Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Київській області №КИ/:03:165/00004373 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 12 серпня 2013 року.

Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Київській області №КИ/:03:165/00004359 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 12 серпня 2013 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодилась із вказаним судовим рішенням Новопетрівська сільська рада, її представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду реальним обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. Представник позивача вказує на те, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні інших позовних вимог, посилався на те, що вимоги позову про скасування державної реєстрації земельних ділянок задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено неможливості вирішення цього питання в позасудовому порядку й не пред'явлено цю вимогу до належних відповідачів, оскільки накази головного управління Держземагенства у Київській області не є правочином, тоді як правовстановлюючі документи (свідоцтва) та договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок залишаються чинними, а тому наведений позивачем механізм витребування майна з чужого незаконного володіння не може бути застосований у даній справі. Однак з такими висновками позивач не може погодитись, оскільки вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно в разі, якщо майно було загублено власником або особою, якій майно було передано власником у володіння або викрадене у того, чи інших осіб, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі. Так, відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 продали, а ОСОБА_8 купила земельні ділянки, та в подальшому здійснила їх поділ та отримала нові свідоцтва про право власності на земельні ділянки видані державними реєстраторами. Відповідач ОСОБА_6 також продав, а ОСОБА_9 купив земельну ділянку, та в подальшому здійснив її поділ та отримав нові свідоцтва про право власності на земельні ділянки видані державними реєстраторами. Однак відповідачі не мали законних підстав здійснювати поділ земельних ділянок, оскільки вказані ділянки перейшли до них від осіб, які не мали достатніх підстав розпоряджатися ними. Тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняті державним реєстратором стосовно новостворених земельних ділянок є недійсними та підлягають скасуванню, а земельні ділянки підлягають поверненню до комунальної власності територіальної громади села НовіПетрівці.

Беручи до уваги вищевикладене, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити повністю.

Також не погодилась із рішенням суду ОСОБА_3, її представником подано апеляційну скаргу в якій зазначається про незаконність рішення у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду реальним обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. Представник відповідача вказує на те, суд першої інстанції дійшов хибних висновків про те, що Новопетрівська сільська рада набула право власності на вищевказані земельні ділянки, оскільки як вбачається з рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року у справі №363/2702/13-ц державні акти на вказані кадастрові номери були скасовані, а тому Новопетрівська сільська рада ніяк не могла набути вказані вище земельні ділянки у власність. Крім того, відповідне рішення органу, який мав на той час приймати рішення про надання земельних ділянок у власність - ніколи такого рішення на користь Новопетрівської сільської ради не приймав. Також звертають увагу на те, що оспорюванні земельні ділянки в межі села НовіПетрівці увійшли лише 22 серпня 2013 року, а тому не були у власності позивача на час видачі оспорюваних актів. Зазначений факт встановлений судом першої інстанції, та іншими судами, і не оспорюється позивачем. Крім того, видані Держземагенством накази вичерпали свою дію після отримання відповідачами у справі державних актів (свідоцтв) на право власності на земельну ділянку, а тому неможливо скасувати документ, який перестав існувати з моменту його виконання. На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині скасування наказів Держземагенства, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга також була подана відповідачем ОСОБА_47, однак ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2018 року її визнано не поданою та повернуто /т.10 а.с.9-12,56-58/.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кучерявий І.А підтримав подану позивачем апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про задоволення заявлених ними позовних вимог в повному обсязі. Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 вважає необґрунтованою, просив залишити ї без задоволення.

Адвокат ОСОБА_60 в судовому засіданні представляла власні інтереси та інтереси відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_22, ОСОБА_21, ОСОБА_27, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_61, ОСОБА_39, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_54 Вона підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_3, просила про її задоволення, а саме про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі. Проти апеляційної скарги позивача заперечувала, наголошувала на відсутності у нього права звернення з такими вимогами.

Адвокат Дзюба А.В., яка представляла інтереси відповідачів ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_18, ОСОБА_41 , ОСОБА_45, також підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_3, просила про її задоволення. Проти апеляційної скарги позивача заперечувала, просила відмови у задоволенні їх вимог.

Представник відповідача ОСОБА_47 - адвокат Волошин І.В. та представник відповідача ОСОБА_23 - адвокат Климюк О.С. підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_3, просили про її задоволення. Проти апеляційної скарги позивача заперечували, просили відмовити у задоволенні заявлених ними вимог. Представник відповідача ОСОБА_23 - адвокат Климюк О.С. після оголошення перерви в судове засідання не з'явилась, участі в судових дебатах не приймала.

Особисту участь в судовому засіданні приймали відповідачі ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_27, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_33, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_65, ОСОБА_52, ОСОБА_54, ОСОБА_35, які у своїх поясненнях підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_3, просили про її задоволення, апеляційну скаргу позивача просили відхилити. Проте, відповідачі ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_65, ОСОБА_52, ОСОБА_54, після оголошення перерви в судове засідання не з'явились, участі в судових дебатах не приймали.

Представник Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_66 надала пояснення, в яких заперечувала проти апеляційної скарги позивача, після оголошення перерви в судове засідання не з'явилась, участі в судових дебатах не приймала.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_20, ОСОБА_49, ОСОБА_46, ОСОБА_34, отримали деякі судові повідомлення, проте в судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили, однак вказане свідчить про обізнаність вказаних осіб про розгляд справи апеляційним судом.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_26, ОСОБА_28, ОСОБА_48, ОСОБА_53 , ОСОБА_24 неодноразово повідомлялись про розгляд справи апеляційним судом за відомою суду адресою зареєстрованого місця проживання.

Головне управління Держгеокадастру України, Державний реєстратор Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області Найдьонишева-БуренокЮ.П., Міністерство юстиції України своїх представників в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи положення ст. 371, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважала за доцільне розглянути справу у відсутність вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що рішенням Новопертрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 02 квітня 2013 року був затверджений генеральний план села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області» розроблений ДП «УкрНДПІцивільбуд» /т.6 а.с.122-132/.

Рішенням Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 04 серпня 2014 року № 800-34-VI вирішено, зокрема, провести внутрішню інвентаризацію земельних ділянок, включених в межі села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області та здійснити оформлення права комунальної власності за територіальною громадою села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області на земельні ділянки державної власності, включені в межі села /т.1 а.с.198/.

Рішенням Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 22 серпня 2013 року № 384-29-VI змінені межі села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, включено в межі села Нові Петрівці земельні ділянки площею 1166,4591 га та затверджено територію села Нові Петрівці загальною площею 2105,5447 га. Встановлені межі села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області згідно з проектом землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, що додається.

У додатках наведені витяги з публічної кадастрової карти, де зазначені земельні ділянки наступним чином:

кадастровий номер НОМЕР_13 приватна власність і кадастровий номер НОМЕР_8 державна власність;

кадастровий номер НОМЕР_20 приватна власність і кадастровий номер НОМЕР_1 державна власність;

кадастровий номер НОМЕР_19 приватна власність і НОМЕР_2 державна власність;

кадастровий номер НОМЕР_3 державна власність;

кадастровий номер НОМЕР_15 приватна власність і кадастровий номер кадастровий номер НОМЕР_4 державна власність;

кадастровий номер НОМЕР_16 приватна власність і кадастровий номер НОМЕР_14 державна власність;

кадастровий номер НОМЕР_17 приватна власність і кадастровий номер НОМЕР_6 державна власність;

кадастровий номер НОМЕР_18 приватна власність і кадастровий номер НОМЕР_7 державна власність /т.1 а.с.186-194/.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 червня 2013 року скасовано ухвалу Вишгородського районного суду Київської області та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду. З мотивувальної частини ухвали апеляційного суду вбачається, що ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23 травня 2013 року у справі № 1/2-1712(07), була затверджена мирова угода, згідно якої було визнано за ОСОБА_57 право власності на земельні ділянки кадастрові номери НОМЕР_8, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 НОМЕР_6, НОМЕР_7, що знаходилися на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року у справі № 363/2702/13-ц були задоволені позовні вимоги прокурора Вишгородського району Київської області до Вишгородської районної державної адміністрації та 40 фізичних осіб, третя особа відділ Держземагенства у Вишгородському районі про скасування та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки. Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вишгородської районної державної адміністрації від 03 серпня 20106 року № 454 «Про передачу у приватну власність громадянам членам Фермерського господарства «Промінь 2006» земельних ділянок площею 39,68 га для ведення фермерського господарства на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області». Визнані недійсними державні акти про право власності на земельні ділянки всіх відповідачів та скасовано державну реєстрацію.

В мотивувальній частині цього судового рішення вказано на те, що прийняттям Вишгородською районною державною адміністрацією Вишгородського району Київської області оспорюваного розпорядження та виданням оспорюваних державних актів на право власності на земельні ділянки порушено інтереси держави, як власника земельних ділянок сільськогосподарського призначення розміщених за межами населеного пункту, адже з державної власності протиправно вибули земельні ділянки, що суперечить регулюванню земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України, ст. 5 ЗК України.

Також ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року у справі № 363/2702/13-ц були залишені без розгляду позовні вимоги про повернення спірних земельних ділянок у власність держави, оскільки ОСОБА_57 добровільно повернуто у власність держави всі земельні ділянки.

Матеріали справи містять копії даних судових рішень, що зроблені з Єдиного державного реєстру судових рішень, без ідентифікації осіб та земельних ділянок /т.1 а.с.28-30, 33-39; т. 7 а.с.199-200,211-212,247, 310,322 (на звороті), 337 (на звороті), 352 (на звороті), 377 (на звороті); т. 8 а.с.177 (на звороті), 193 (на звороті), т. 9 а.с.247-262 /. Однак, саме на цих судових рішеннях ґрунтуються заявлені позовні вимоги, і стороною відповідачів визнано, що вказані судові рішення стосуються земельних ділянок, що є предметом спору, а тому апеляційний суд приймає їх до уваги.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_57 передав Головному управлінню Держземагенства у Київській області земельні ділянки, які визначені з призначенням для ведення фермерського господарства /т.1 а.с.48-63/. А саме:

§ земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_8 передана на підставі Договору про передачу права власності на земельну ділянку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_69 15 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №3341

§ земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 передана на підставі Договору про передачу права власності на земельну ділянку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_69 14 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №3241

§ земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2передана на підставі Договору про передачу права власності на земельну ділянку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_69 13 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №3228

§ земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3 передана на підставі Договору про передачу права власності на земельну ділянку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_69 13 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №3227

§ земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_4 передана на підставі Договору про передачу права власності на земельну ділянку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_69 12 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №3217

§ земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_14 передана на підставі Договору про передачу права власності на земельну ділянку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_69 13 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №3226

§ земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_6 передана на підставі Договору про передачу права власності на земельну ділянку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_69 13 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №3236

§ земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_7 передана на підставі Договору про передачу права власності на земельну ділянку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_69 12 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №3213

Наказом Головного управління Держземагенства у Київській області № КИ/:03:165/00004371 від 12 серпня 2013 року був затверджений «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області». Надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 1,4841 га (кадастровий номер НОМЕР_10) для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності. Використання вказаних земельних ділянок визначено після встановлення меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації права приватної власності /т.1 а.с.40-41/

Наказом Головного управління Держземагенства у Київській області № КИ/:03:165/00004363 від 12 серпня 2013 року був затверджений «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5 на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області». Надано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 1,4841 га (кадастровий номер НОМЕР_11) для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності. Використання вказаних земельних ділянок визначено після встановлення меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації права приватної власності /т.1 а.с.42-43/.

Наказом Головного управління Держземагенства у Київській області № КИ/:03:165/00004373 від 12 серпня 2013 року був затверджений «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_7 на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області». Надано у власність ОСОБА_7 земельну ділянку загальною площею 1,5231 га (кадастровий номер НОМЕР_12) для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності. Використання вказаних земельних ділянок визначено після встановлення меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації права приватної власності /т.1 а.с.44-45/.

Наказом Головного управління Держземагенства у Київській області № КИ/:03:165/00004359 від 12 серпня 2013 року був затверджений «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області». Надано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку загальною площею 1,4162 га (кадастровий номер НОМЕР_9) для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності. Використання вказаних земельних ділянок визначено після встановлення меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації права приватної власності /т.1 а.с.46-47/.

На підставі вказаних наказів 14 серпня 2013 року державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_70 зареєстровано право власності на земельні ділянки. В подальшому право власності на земельні ділянки неодноразово передавалось, відчуження здійснювалось як цілісними об'єктами, так і частинами. Вказані обставини підтверджуються даними Державного реєстру речових прав та іншими документами /т.1 а.с.64-185; т.2 а.с.5-40, 75-90, 93-103,191-194; т.3 а.с.30-54, 60-61,65, 70-71,87,88, 139-171; т.4 а.с.57,116-121, 168-233; т.6 а.с.36-47,69-74, т.8 а.с.4-6/.

В листі від 05 січня 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Київській області вказує на неможливість визначити взаємне розташування земельних ділянок у зв'язку з відстністю реєстрації певних державних актів /т.7 а.с.230 (на звороті), 243, 259, 276, 294 (на звороті), 306, 326 (на звороті), 341 (на звороті), 366 (на звороті), 381 (на звороті); т. 8 а.с.181(на звороті) /

В листах від 27 листопада 2017 року та 06 лютого 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Київській області вказує на те, що згідно відомостей Державного земельного кадастру земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_9 перебувають в архівному шарі державного земельного кадастру.

Зважаючи на вищенаведене, перетин зазначених вище земельних ділянок з земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_1, НОМЕР_8, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 НОМЕР_6, НОМЕР_7 у відомостях Державного земельного кадастру відсутній.

Також повідомляється, що у відповідності до відомостей державного земельного кадастру земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_9 на момент реєстрації перебували в державній власності /т.7 а.с.290 (на звороті), 310, 322 (на звороті), 337 (на звороті), 352 (на звороті), 377 (на звороті); т. 8 а.с.177 (на звороті) , 193 (на звороті) , 197 (на звороті); т. 9 а.с.263-265 /.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Держгеокадастру у Київській області, як правонаступник Головного управління Держземагенства у Київській області порушив право комунальної власності територіальної громади села на земельні ділянки кадастрові номери НОМЕР_8, НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 НОМЕР_6, НОМЕР_7 шляхом формування нових земельних ділянок кадастрові номери НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_9 (накладка) в супереч ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відповідно до якої підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини та передав їх у приватну власність, всупереч ч. 5 ст. 118 ЗК України, оскільки було припинено право власності неналежного власника (членів Фермерського господарства «Промінь 2006»), а особи право власності, якої вже було скасовано.

Суд також вказав, що зазначені накази не є правовстановлюючим документом, а є лише підставою для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, наслідком якої стала видача відповідачам свідоцтва на право власності на вищевказані земельні ділянки. Однак, правова підстава володіння відповідачами спірними земельними ділянками на підставі свідоцтв на право власності на нерухоме майно, станом на день розгляду справи залишається чинною. Разом із цим, вимоги позову про скасування державної реєстрації вказаних вище свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації земельних ділянок задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено неможливості вирішення цього питання в позасудовому порядку, й не пред'явлено цю вимогу до належних відповідачів.

В подальшому відповідачі продали земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу. На думку суду першої інстанції, без визнання недійсними вище зазначених договорів купівлі-продажу позовна вимога про витребування спірних земельних ділянок з чужого незаконного володіння заявлена передчасно.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вважає за можливе, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним. Якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В порядку ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Статтею 86 ЗК України (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного наказу (далі ЗК України) визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об'єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об'єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч. 1 ст. 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК України).

В порядку ч. 1 ст. 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Згідно із ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч.4 ст. 122 ЗК України).

Згідно із ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

До компетенції рад віднесено питання прийняття рішень щодо розпорядження об'єктами комунального майна (п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеній в постанові від 27 вересня 2017 року № 6-2686цс/16 (справа № 391/1055/14-ц) межі населеного пункту вважаються встановленими, а органи місцевого самоврядування набувають права розпоряджатися земельними ділянками, які відповідно до розроблених проектів щодо встановлення меж відповідної сільської, селищної, міської ради включаються до їх територій, після встановлення (винесення) меж території населеного пункту в натуру (на місцевість), закріплення меж території межовими знаками та внесення відомостей про земельну ділянку до державного земельного кадастру, якщо межі населеного пункту не були встановлені/змінені у іншому порядку передбаченому законодавством, яке діяло на час утворення населеного пункту, його розбудови та/або зміни меж.

В силу ст. 15 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року поняття «охоронюваний законом інтерес» що вживається в законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З наведених вище обставин справи вбачається, що спірні земельні ділянки перебували у державній власності, вказані обставини встановлені судовими рішеннями Вишгородського районного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року у справі № 363/2702/13-ц. Також за договорами про передачу права власності укладеними в період з 12 по 15 липня 2013 року земельні ділянки були повернуті у державну власність. Як землі державної власності вони були зазначені у публічній кадастровій карті та державному реєстрі. Натомість ні у публічній кадастровій карті, ні у державному реєстрі спірні земельні ділянки не значаться, як такі, що належать або належали на праві комунальної власності територіальній громаді села Нові Петрівці.

Позивач Новопетрівська сільська рада, посилаючись на власні рішення від 02 квітня 2013 року (про затвердження генерального плану села) та від 22 серпня 2013 року (про затвердження меж села) вказує про те, що спірні земельні ділянки відносяться до комунальної власності. Однак стороною позивача суду не було надано доказів на підтвердження обставин передачі земельних ділянок з державної власності до комунальної власності відповідно до ст. 117 ЗК України. А саме рішення відповідних органів виконавчої влади, які здійснюють розпорядження землями державної власності про передачу земель у комунальну власність територіальної громади села Нові Петрівці. Представник позивача в судову засіданні апеляційного суду визнав відсутність такого рішення, стверджуючи про відсутність необхідності у ньому. Проте, таке твердження суперечить як згаданим вище положенням чинного законодавства, так і основним принципам права власності. Не може відбуватись перехід права власності, в тому числі передача об'єкту з державної власності у комунальну, без вираженого волевиявлення первинного власника на розпорядження. Положення ст. 86 ЗК України не є виключенням, так як також містять посилання на рішення органів виконавчої влади щодо передання у комунальну власність.

Як вже вказано вище, судовими рішеннями від 21 жовтня 2013 встановлено, що спірні земельні ділянки належать до державної власності і, оскільки, вказані судові рішення стосуються спірних ділянок, що визнано сторонами у справі, вони є такими, що мають преюдиційний характер. До того ж, саме цим судовим рішенням були визнані недійсними державні акти про право приватної власності на земельні ділянки та скасовано попередню державну реєстрацію. А отже посилання позивача на вказані судові рішення, та на власне рішення від 02 квітня 2013 року, як на підставу виникнення права комунальної власності, не можна визнати обґрунтованим.

Крім того, повернення земельних ділянок у державну власність відбувалось за договорами укладеними в період з 12 по 15 липня 2013 року, укладеними уповноваженим органом державної виконавчої влади з фізичною особою. Вказані договори, за твердженням сторін, не оспорюваювались, не заявлено про це позивачем і при зверненні до суду з даними позовом. А отже, в силу ст. 202 ЦК України, вони є правомірними, відповідно, і набуття права власності за ними є правомірним.

У зв'язку з цим, посилання позивача на здійснення неправомірної передачі фізичною особою ОСОБА_57 Головному управлінню Держземагенства в Київській області права власності на спірні земельні ділянки є безпідставними.

Позивач оскаржує видані Головним управління Держземагенства в Київській області Накази, проте первинним правочином щодо відчуження спірних земельних ділянок є наведені вище договори, які є правомірними, як наслідок відсутні підстави для визнання недійсними подальших розпорядчих актів.

А отже, 14 серпня 2013 року уповноваженим органом державної влади прийнято рішення про передачу земельних ділянок у приватну власність фізичних осіб.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про порушення права комунальної власності територіальної громади села на земельні ділянки, як підставу для визнання недійсними вказаних наказів Головного управління Держземагенства Київської області від 12 серпня 2013 року недійсними не можна визнати таким, що відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Суд першої інстанції також вказав на наявність так званого накладення земельних ділянок з різними кадастровими номерами. Разом з цим, матеріали справи не місять достовірних даних про це. Твердження позивача про те, що вказана обставина визнається Головним управлінням Держгеокадастру Київської області не відповідає дійсності, так як у листах вказується про відсутність перетину земельних ділянок. Також слід звернути увагу на відмінність кадастрових номерів земельних ділянок, що знаходяться у приватній власності зазначених у витягах з публічної кадастрової карти, що є додатком до рішення Новоперівської сільської ради від 22 серпня 2013 року, у оспорюваних наказах Головного управління Держземагенства Київської області та у правовстановлюючих документах відповідачів.

Суд першої інстанції вірно вказав на те, що оспорювані накази не є правовстановлюючим документом, але вони стали підставою для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та видачі свідоцтв про право приватної власності на вищевказані земельні ділянки. Однак не можна погодитися із висновком суду першої інстанції про те, що правова підстава володіння відповідачами спірними земельними ділянками на підставі свідоцтв на право власності на нерухоме майно станом на день розгляду справи залишається чинною, оскільки позивачем було заявлено про визнання цих свідоцтв недійсними.

Апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_71 щодо неможливості оспорювання ненормативних правових актів, які вичерпали свою дію, що ґрунтуються на постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі № 21-405а14. Зазначений правовий висновок зроблено за результатами розгляду адміністративної справи, в якій заступник прокурора оспорював виключно рішення міської ради про передачу кооперативу земельних ділянок, і не порушував питання про захист права власності на землю. У даній справі Верховний Суд України не робив висновку про абсолютну відсутність підстав для скасування подібних рішень органів місцевого самоврядування за результатами розгляду спорів, які виникли в сфері приватноправових відносин, і розглядаються в порядку цивільного чи господарського судочинства.

Натомість, із урахуванням правового висновку, викладеного в постанові від 11 листопада 2014 року у справі №21-405а14 та розвиток цього висновку в судовій практиці, Верховний Суд України в постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2510цс15 сформулював такий правовий висновок.

Із врахуванням висновків Конституційного Суду України в Рішенні №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) та з огляду на положення ст.11 ЦК України, ст.ст. 78, 116, 122 ЗК України, у зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт є підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

Рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст.16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Судуу постановах від 30 травня 2018 року (справа № 368/1158/16-ц та справа № 923/466/17), у постанові від 16 травня 2018 року (справа № 911/4111/16).

Державний акт або свідоцтво про право власності - це документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, набуте в порядку визначеному законом. Оскільки, як встановлено судом, підстав визнання незаконною процедури переходу права власності немає, а сам по собі акт не породжує право власності, також враховуючи відсутність доведеного переходу об'єктів до комунальної власності і, відповідно порушеного права позивача, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав і для визнання недійсними оспорюваних свідоцтв про право власності на земельні ділянки. Саме з цих підстав не підлягають задоволенню дані позовні вимоги.

Нормами ст.ст. 387, 388 ЦК України передбачено право виключно власника на витребування майна із чужого незаконного володіння. Як слідує із хронології подій, стороною позивача не доведено, що на час набуття відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_73 та ОСОБА_7 права власності на спірні земельні ділянки, позивач в установленому законом порядку набув право комунальної власності на них. А отже за відсутності доведення правових підстав набуття права комунальної власності у позивача, вимоги про витребовування майна з власності відповідачів задоволенню не підлягають.

При цьому слід зазначити про безпідставність висновку суду першої інстанції про необхідність визнання недійсними всіх укладених договорів, так як власник в силу ст. 388 ЦК України має право витребувати майно безпосередньо у добросовісного набувача, незалежно від кількості укладених до цього договорів. Тобто, ці договори не підлягають визнанню недійсними. Основним питанням, що підлягає вирішенню, є правомірність вибуття майна з володіння власника. І застосування ст. 388 ЦК України може мати місце у разі встановлення неправомірності вибуття майна з володіння власника, яким заявлено такі позовні вимоги.

Таким чином, оскільки правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, та захисту підлягає порушене право, а встановленими судом апеляційної інстанції обставинами не підтверджено порушене право комунальної власності позивача внаслідок прийняття оскаржуваних наказів, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість всіх заявлених позивачем вимог саме у зв'язку з відсутністю доведення порушеного права та охоронюваних законом інтересів позивача.

А отже доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 частково знайшли своє підтвердження матеріалами справи, відповідають вимогам чинного законодавства, тому підлягають задоволенню частково. Як вже вказано вище, саме відсутність доведення набуття позивачем права комунальної власності на земельні ділянки і, у зв'язку з цим відсутність його порушеного права, є підставою для відмови у задоволенні вимог не тільки про визнання недійсними актів Головного управління Держземагенства в Київській області, а й інших заявлених позивачем вимог. Таким чином, вимога апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції лише в частині не є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, а тому дана апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до ст. 367, п.2 ч.1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 підлягають стягнення судові витрати в розмірі 8268,00 грн. понесені нею при зверненні з апеляційною скаргою /т.10 а.с.38/.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Новопетрівської сільської ради - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 травня 2018 року- скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Новопетрівської сільської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_74, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_3, ОСОБА_53, ОСОБА_54, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Державного реєстратора Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області Найдьонишева-БуренокЮлії Петрівни, Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: Міністерство юстиції України про визнання недійсним та скасування наказів, свідоцтв про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Стягнути з Новопетрівської сільської ради (, 07354, Київська обл., Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Свято - Покровська, 171) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 8268,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М.Андрієнко

Н.В.Поліщук

Повний текст постанови складений 27 лютого 2019 року.