Номер провадження: 22-ц/813/4688/19
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2019 року про зупинення провадження, постановлену під головуванням судді Пучкової І.М., -

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, скасування запису про право власності, визнання права власності.

Під час розгляду справи, ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про відвід судді.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді відмовлено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, скасування запису про право власності, визнання права власності зупинене до вирішення питання про відвід.

Не погодившись з ухвалою суду в частині зупинення провадження, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якої просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на те, що ухвала суду винесена з порушенням гласності судового процесу, з перешкоджанням у доступі до правосуддя.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що ухвала суду була постановлена за участю іншої сторони, проте її адвокату була надана неправдива інформація про відкладення судового засідання.

Відзиву до суду надано не було.

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 перебуває у провадженні з березня 2019 року (а.с. 75).

Ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційна скарга ОСОБА_2 була залишена без руху (а.с. 76).

Судом апеляційної інстанції неодноразово направлялась копія ухвали про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_2 (а.с. 79, 87).

Ухвала про відкриття провадження апеляційним судом направлялась на адресу ОСОБА_2 , яка нею зазначена у апеляційній скарзі (а.с. 92, 94, 105).

Всі повідомлення повернуті на адресу суду за закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. ст. 369 ЦПК України ОСОБА_2 повідомлялася про те, що розгляд справи буде здійснюватися без повідомлення учасників справи через повідомлення на офіційному веб-сайті суду, яке опубліковано судом 27 вересня 2019 року.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 20.02.2019 р. звернулася до суду з заявою про відвід судді, посилаючись на те, що за відсутності відповідачки з поважних причин, підтверджених документально, суд розглядав справу у підготовчому судовому засіданні без врахування її думки та думки її адвоката. У судовій справі містяться розписки позивача та його представника, які, на думку заявниці, мають непроцесуальний вигляд. Суд не врахував клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи у підготовчому судовому засіданні. Суддя під час судового засідання спілкувалася з адвокатом позивача у непроцесуальний спосіб. Суддя під час судового засідання намагалася через присутніх у залі журналістів, які здійснювали відеофіксацію, повідомити ОСОБА_2 про час наступного судового засідання.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді та зупиняючи провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, скасування запису про право власності, визнання права власності, суд першої інстанції виходив з того, щозаява про відвід не містить жодних підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України для відводу судді, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим на підставі ч. 4 ст. 40 ЦПК України зупинив провадження до вирішення питання про відвід.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі.

У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України (визначення складу суду). Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (ч. ч. 1-3, 7, 8 ст. 40 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, у наразі надходження заяви про відвід, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

На підставі викладеного, суд вирішуючи питання про відвід, з`ясувавши відсутність будь-яких обставин, що викликали б сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, на законних підставах зупинив провадження у справі до вирішення питання про відвід.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що ухвала суду винесена з порушенням гласності судового процесу, з перешкоджанням у доступі до правосуддя, а також, що ухвала суду була постановлена за участю іншої сторони, проте її адвокату була надана неправдива інформація про відкладення судового засідання, колегія суддів вважає безпідставними, оскількисуд відмовивши у задоволені заяви про відвід та зупинивши провадження до вирішення питання про відвід керувався ч. 4 ст. 40 ЦПК України, яка передбачає вирішення питання про відвід судді суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, проте подавши апеляційну скаргу, заява про відвід розглянута не була та не перевірені її доводи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2019 року- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 30 вересня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець