Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1529/17 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Категорія 23 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Талько О.Б.

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.

за участю секретаря Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 288/1529/17-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьман Самойлович-Агро" про визнання недійсним договору оренди землі, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьман Самойлович-Агро" на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2018 року, постановлене під головуванням судді Рудника М. І.,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що після смерті матері, ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, він набув право власності на спадкове майно - земельну ділянку, площею 3,6932 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території с. Ходорків Попільнянского району Житомирської області та призначена для ведення особистого селянського господарства.

Вказана земельна ділянка раніше належала його батьку- ОСОБА_3, та після його смерті була успадкована матір'ю, що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчук Л.А. 31 серпня 2016 року.

Позивач вказує, що після оформлення права власності на цю земельну ділянку дізнався, що вона обробляється ТОВ "Гетьман Самойлович-Агро" на підставі договору оренди від 22 березня 2011 року, укладеного між його покійним батьком ОСОБА_3 та відповідачем, й зареєстрованого у відділі Держкомзему у Попільнянському районі Житомирської області 12 липня 2011 року за № 00467.

Дослідивши вказаний договір, виявив, що підпис на ньому не належить його батьку. Отже, вважає договір оренди землі є недійсним, оскільки відсутнє волевиявлення ОСОБА_3 щодо передачі в оренду земельної ділянки.

Таким чином, просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 3,6932 га, кадастровий номер № НОМЕР_1, укладений 22 березня 2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Гетьман Самойлович - Агро», зареєстрований 12 липня 2011 року у відділі Держкомзему у Попільнянському районі Житомирської області за № 00467.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,6932 га, кадастровий номер № НОМЕР_1, укладений 22 березня 2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Гетьман Самойлович - Агро», зареєстрований 12 липня 2011 року у відділі Держкомзему у Попільнянському районі Житомирської області за № 00467.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, зазначає, що за клопотанням позивача у справі проведено судово-почеркознавчу експертизу. Так, в дослідній частині висновку № 1/3-179 від 6 липня 2018 року, складеного судовим експертом Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Яновичем М.А., останній, аналізуючи надані на експертизу зразки підпису ОСОБА_3, прийшов до висновку, що частина із зібраних на експертизу зразків не може бути взята до уваги при проведенні експертизи, оскільки вказані зразки підпису на певних документах, наданих для дослідження, виконані не ОСОБА_3, а саме: у відомостях про виплату пенсій та соціальних допомог № 3/1817 за січень-червень 2015 року та № 1/1817 за липень-листопад 2015 року на 11 аркушах, а також у довіреності від 10 жовтня 2013 року.

Вважає, що подібні суперечності викликають сумнів у достовірності висновку експерта та не дають можливості зробити однозначний висновок про те, що підпис на оспорюваному договорі вчинено не ОСОБА_3

На думку відповідача, судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про допит секретаря Ходорківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області Талько І.М. у якості свідка з метою з'ясування, яким чином видавалася довіреність та чи підписував її особисто ОСОБА_3

Також судом не було враховано те, що ОСОБА_3 регулярно отримував орендну плату за користування належною йому земельною ділянкою, що підтверджується відповідними платіжними документами. Окрім того, сам ОСОБА_3 з моменту укладення оспорюваного договору жодним чином не звертався у будь-якій формі до ТОВ «Гетьман Самойлович - Агро» з будь-якою вимогою чи претензією стосовно розірвання оспорюваного договору оренди землі або його невизнання, що позивачем спростовано не було.

Зауважує, що ним було подано до суду заву про застосування строків позовної давності, оскільки оспорюваний договір укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Гетьман Самойлович - Агро» 22 березня 2011 року, то строк позовної давності сплив 22 березня 2014 року. Позивачем та його представником не було заявлене клопотання про поновлення строку позовної давності.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

На думку представника ОСОБА_1, апеляційна скарга є безпідставною.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки- це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За правилами ч.1,3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору оренди землі від 22 березня 2011 року ОСОБА_3 (орендодавець) надав, а ТОВ «Гетьман Самойлович- Агро» (орендар) прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, площею 3,6932 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ходорківської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області. Умовами даного договору передбачено, що він укладений на десять років, орендна плата виплачується орендарем за всю орендовану земельну ділянку у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної у п. 5 Договору, та яка становить 17932 грн.

Вказаний договір оренди землі зареєстрований у Попільнянському районному відділі Держкомзему 12 липня 2011 року за №00467.

Матеріали справи свідчать, що в подальшому право власності на дану земельну ділянку перейшло до матері позивача - ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Попільнянською державною нотаріальною конторою 31 серпня 2016 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Спадкоємцем за заповітом після її смерті є позивач, на ім'я якого 16 серпня 2017 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Пилипчуком Л.А. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 3,6932 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Ходорківської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, та призначена для ведення особистого селянського господарства.

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за позивачем 16 серпня 2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових право на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи №1/3-179, проведеноїЖитомирським НДЕКЦ МВС України 6 липня 2018 року, досліджуваний підпис від імені ОСОБА_3 у графі «За Орендодавця» договору оренди землі від 22 березня 2011 року, який укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Гетьман Самойлович - Агро», виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Таким чином, встановивши, що вказаний договір оренди землі не був підписаний орендодавцем, що свідчить про відсутність його волевиявлення, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для визнання цього договору недійсним на підставі положень ст.203,215 ЦК України.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на ту обставину, що висновок експерта є неналежним доказом.

Так, під час проведення судової експертизи експерт, здійснивши порівняльне дослідження наданих зразків підпису ОСОБА_3, виявив розбіжності у зразках підписів, які містяться у відомостях про виплату пенсій, соціальних допомог №3/1817 за січень-червень 2015 року та №1/1817 за липень-листопад 2015 року на 11 арк. та у довіреності від 10 жовтня 2013 року, з іншими наданими зразками підписів ОСОБА_3 за переважною кількістю загальних ознак, що характеризують ступінь і характер сформованості письмово-рухових навичок, просторову орієнтацію рухів та відображають структурні характеристики рухів, а також їх розбіжності за суттєвими ознаками.

Оскільки встановлені вище розбіжності викликають сумнів у достовірності зразків підписів ОСОБА_3, зазначені зразки підписів не були використані експертом при проведення дослідження.

Решта наданих судом зразків підпису ОСОБА_3 була предметом експертного дослідження, за наслідками якого складений висновок. Збирання матеріалів, необхідних для проведення експертизи, здійснене судом у відповідності до вимог ст. 107 ЦПК України. При цьому, наданих зразків підпису було достатньо для проведення експертизи, будь-яких клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів та повідомлення про неможливість проведення експертизи до суду не надходило.

Таким чином, у суду відсутні підстави ставити під сумнів належність зазначеного доказу.

Безпідставним також є посилання в апеляційній скарзі на пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якої було заявлено в суді першої інстанції.

Статтею 257 та частиною 1 статті 261 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Суд першої інстанції встановив, що позивач дізнався про порушення свого права 16 серпня 2017 року, коли отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку. Відтак, саме з цієї дати починається перебіг трирічного строку позовної давності та звернення до суду з даним позов 27 грудня 2017 року свідчить про дотримання цього строку.

Обгрунтовуючи доводи щодо пропуску строку позовної давності, представник відповідача посилався на те, що ОСОБА_3 за життя отримував оренду плату за спірним договором оренди землі, що підтверджується відомостями за 2011,2012,2014,2015 роки.

Проте позивач не є особою, яка укладала договір оренди землі, а набув право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування та дізнався про порушення свого права тільки після отримання свідоцтва про право на спадщину, а саме із 16 серпня 2017 року, що в розумінні ч.1 ст.261 ЦК України є початком перебігу строку позовної давності. За таких обставин, сплата його батькові орендної плати не вказує на ту обставину, що в даному випадку строк позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення договору оренди землі.

Враховуючи вищезазначене, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.259,268,367 ,368,374,375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гетьман Самойлович-Агро" залишити без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2018 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 28 лютого 2019 року.