єдиний унікальний номер справи 546/439/19
номер провадження 2/546/490/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року місто Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Коваленка А.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 , який на підставі ордерів діє в інтересах позивачок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Решетилівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Решетилівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2019 представник позивачок звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просить визнати за позивачками право власності на спадкове нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачки прийняли спадщину після своєї матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, у зв`язку з тим, що померла за життя не встигла належним чином оформити право власності на належний їй будинок за вищевказаною адресою, нотаріусом було відмовлено у видачі позивачкам свідоцтва про право на спадщину на цей будинок.

На виконання ухвали від 22.04.2019, якою позовну заяву було залишено без руху, представником позивачок у встановлений ухвалою строк усунуто недоліки позовної заяви.

08.05.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання позивачки не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце його проведення. До суду представником позивачок надано письмову заяву, у якій він просить розглядати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі (а.с.122).

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, до суду подав заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.120).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, до суду подала заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника (а.с.102).

Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України за відсутності учасників справи, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним актовим записом № 24, згідно свідоцтва про смерть (а.с.14).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.01.2019 вбачається, що спадщину після померлої ОСОБА_4 прийняли її дочки - позивачки по справі. Заяв від інших спадкоємців та претензій від кредиторів не надходило. 22.01.2018 на ім`я спадкоємиць були видані свідоцтва про право на спадщину кожній на 1/2 частку земельної ділянки площею 3,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Потічанської сільської ради. Однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_4 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.13).

Згідно довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 02.04.2019, ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Рішенням виконавчого комітету Потічанської сільської ради народних депутатів від 27.11.1997 № 384 ОСОБА_4 передано безкоштовно у власність земельну ділянку у розмірі 0,60 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку - 0,10 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,50 га, розташовану у с. Пасічники (а.с.61).

Вказану земельну ділянку було приватизовано ОСОБА_4 , що підтверджується копією виписки із земельно-кадастрової книги (а.с.62).

Із витягу з погосподарської книги № 5 за 2001-2006 роки від 06.09.2019, вбачається, що померла ОСОБА_4 була головою двору за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.116-117).

З технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок, який виготовлений станом на 04.05.1988 на ім`я ОСОБА_4 , встановлено, що домогосподарство складається з наступних будівель: А-1 - житловий будинок; Б - сарай; В - гараж; в - погріб; Г - сарай; г-1 - погріб; г - сарай; № 1 - огорожа; № 2 - ворота з хвірткою; № 3 - колодязь. На території житлового будинку самочинне будівництвовідсутнє (а.с.63-67).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, вартість спірного житлового будинку, становить 10 300,00 грн (а.с.16-58).

Станом на момент будівництва, реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Ця Інструкція передбачала державну реєстрацію будівель, споруд та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Разом з цим, аналіз положень Інструкції свідчить про те, що виникнення права власності на будинки, споруди від державної реєстрації не залежало.

Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції, не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Тобто, враховуючи те, що вищевказаний будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

За змістом п. 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу, списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, складалися бюро технічної інвентаризації на підставі погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих.

Згідно ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих Української РСР», чинного на момент побудови будинку, який втратив чинність згідно з Постановою Верховної Ради Української РСР від 8 грудня 1990 року N 534-XII,ведення погосподарських книг відносилося до компетенції сільських рад.

Аналіз діючого на час побудови будинку законодавства свідчить про те, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При цьому виникнення права власності не залежало від державної реєстрації цього права.

Наявність у погосподарській книзі запису про ОСОБА_5 , як голову двору, свідчить про те, що за життя вона набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права.

Врахувавши вищевикладене, суд вважає доведеним наявність права власності спадкодавця ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вищевказане домоволодіння.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти.

Оскільки судом встановлено, що позивачки прийняли спадщину після померлої ОСОБА_4 , проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння їм відмовлено, суд вважає можливим визнати за ними право власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, ст.ст.263,265,273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов представника ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено), який на підставі ордерів діє в інтересах позивачок ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: селище Покровське Решетилівського району Полтавської області) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Решетилівської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21044065; місцезнаходження: вул. Покровська, буд. 14, м. Решетилівка Решетилівського району Полтавської області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Решетилівська державна нотаріальна контора (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02900185; місцезнаходження: вул. Жовтнева, буд. 12, м. Решетилівка Решетилівського району Полтавської області), про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя І.В. Лизенко