КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1987/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/34983/17

28 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Грицути Дмитра Олексійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Савицького О.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

27 вересня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 12.11.2015 року по бульвару Шевченка, 14 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував він, та автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7, та автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6.

Згідно постанов Шевченківського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року винними у дорожньо-транспортній пригоді було визнано водіїв автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7, та автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_8

Відповідальність ОСОБА_7 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ». Відповідальність ОСОБА_6 застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було заподіяно матеріальних збитків, розмір яких, відповідно до проведеного на його замовлення дослідження, викладеного у Звіті № 1/ч/16 про визначення вартості матеріального збитку, становить 69 074,96 грн. Відповідно до ремонтної калькуляції № 2403/1 від 20.11.2015 року вартість запасних частин склала 45 457,53 грн.

Вказував на те, що, незважаючи на подання до відповідача Приватного акціонерного товариства «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяви про виплату страхового відшкодування та всіх необхідних документів, страхова компанія відмовила йому у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що автомобіль було ним відремонтовано до огляду його представником страхової компанії. Винні у скоєнні ДТП відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 також у добровільному порядку завдану йому матеріальну шкоду, внаслідок пошкодження автомобіля, не відшкодовують.

На підставі зазначеного, а також посилаючись на те, що відповідач протиправно відмовив у виплаті страхового відшкодування, просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на його користь суму страхового відшкодування з урахуванням пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних у розмірі 31 535,73 грн., стягнути з ОСОБА_6 на його користь суму завданого збитку з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних у розмірі 16 822,07 грн., стягнути з ОСОБА_7 на його користь суму завданого збитку з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних у розмірі 42 472,24 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп» на користь ОСОБА_5 24 798,98 грн., з яких: 16438,82 грн. - шкода завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 4 665,68 - пеня, 2 559,96 грн. - інфляційні втрати, 494,52 грн. - 3% річних; 640,00 грн. - судові витрати по сплаті судового збору.

В решті вимог позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Грицута ДмитроОлексійович подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права. Зазначав що, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та, стягуючи зі страховика 24 798,98 грн. суд не урахував положень п.п. 37.1.3 п. 37.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які надають право страховику відмовити у виплаті страхового відшкодування в разі невиконання потерпілим своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика, зокрема, встановити розмір заподіяної шкоди.

Вказував на те, що суд не звернув увагу, що позивач не набув право не зберігати пошкоджене майно у такому стані, в якому воно було після настання дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначав також, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд не встановив та не зазначив у рішенні коли саме позивач повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначав, що судом неповно досліджено докази, надані Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а саме: письмові пояснення потерпілого щодо події та акт огляду транспортного засобу, що призвело до ухвалення помилкових висновків та порушення прав страховика.

22 січня 2019 року надійшов відзив представника позивача ОСОБА_5 адвоката ОгієнкоОлександри Федорівни на апеляційну скаргу, в якому вона просила відмовити Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс» в задоволенні апеляційної скарги. Вважала, що доводи апеляційної скарги є необґрунтовані та не відповідають обставинам справи. Зазначала, що позивач на дату настання дорожньо-транспортної пригоди мав договір добровільного страхування майна, укладений зі страховою компанією «ПЗУ Україна». Відразу після настання пригоди позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, за наслідками розгляду документів страховик відмовив у виплаті, проте спеціалісти зазначеної страхової компанії провели огляд транспортного засобу, склали відповідний акт огляду з зазначенням пошкоджень, які отримав транспортний засіб та зробили відповідні фотографії. Зазначені документи відповідач мав об'єктивну можливість отримати та на підставі них зробити свої розрахунки, проте цього зроблено не було.

В судовому засіданні представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп» Лисенко Дмитро Вячеславович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_12 ОСОБА_13 заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_7, та представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» в судове засідання повторно не з"явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.11.2015 року по бульвару Шевченка, 14 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5, автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6.

Постановами Шевченківського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року винними у вказаній дорожньо-транспортній пригоді було визнано водіїв автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_14, та автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_5 ОСОБА_8

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5 на праві власності, були завдані механічні пошкодження.

Відповідно до Звіту № 1/ч/16 від 21.11.2015 року,складеного оцінювачем ТОВ «СОС Сервіс Україна» ОСОБА_15 на замовлення ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 69 074,96 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1, складає 41 732,25 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а ОСОБА_7 - у Товаристві з додатковою відповідальністю «Київ Ре».

Позивачем було повідомлено Приватне акціонерне товариству «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про настання страхового випадку та надано необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування.

Відповідач Приватне акціонерне товариству «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовив у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_5 з тих підстав, що він не виконав вимоги ст. 33-1.1 (сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди), ст. 33.3 (зобов'язання зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також

забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна

(транспортних засобів) Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що відповідно до вимог ст. 37.1.3 вказаного Закону є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, якщо це призвело до неможливості страховика встановити розмір заподіяної шкоди.

До страховика винної особи ОСОБА_7 ТОВ " Київ-Ре" позивач з вимогами про виплату страхового відшкодування не звертався.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_17 та ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції виходив з того, що з заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_5 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» позивач з заявою про виплату страхового відшкодування не звертався, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не перевищує ліміт відповідальності страховика, тому такі вимоги до винних осіб є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції сторонами в цій частині не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, стягуючи з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 24 798,98 грн., з яких: 16 438,82 грн. - шкода завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 4 665, 68 грн. - пеня; 2 559,96 грн. - інфляційні втрати; 494,52 грн. - 3% річних; 640,00 грн. - судові витрати по сплаті судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було вчасно повідомлено страховика Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про настання страхового випадку, надано всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування, вина ОСОБА_6 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а тому з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп» на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 16 438,82 грн.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитися,

з огляду на наступне.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 цього Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженнямтранспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.п. 37.1.3. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Згідно вимог пункту 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник(працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Відповідно до п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону страхувальник, інша особа, відповідальність

якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Відповідно до п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, можна дійти висновку, що Законом України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено порядок встановлення обставин ДТП та розміру шкоди .

Відповідно до змісту вказаних норм страховик, а у випадках, передбачених статтею 41 Закону, - МТСБУ, самостійно визначають розмір шкоди шляхом направлення свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна. Відшкодування шкоди здійснюється на підставі оцінки, виконаної відповідним працівником, аварійним комісаром або експертом. З метою вчинення таких дій Законом визначено обов'язок потерпілого сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, надати для огляду належний йому транспортний засіб у стані, який був після ДТП. Самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди потерпілий має право лише у випадку, коли страховик або МТСБУ не направило свого працівника, аварійного комісара або експерта протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 листопада 2015 року о 07 год. 45 хв. в м. Києві по бульвару Т. Шевченка, 14 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5, автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6.

Згідно постанов Шевченківського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року винними у дорожньо-транспортній пригоді було визнано водіїв марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_7, та автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3 - ОСОБА_6.

Транспортний засіб марки «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5 був застрахований у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «ПЗУ Україна» за договором страхування АМ № 095222 від 09.12.2014 року, тому він звернувся до вказаної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Проте, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» відмовила ОСОБА_5 у виплаті страхового відшкодування, оскільки шини його автомобіля були зношені понад допустимі межі, що не відповідає вимогам щодо технічного стану транспортних засобів та їх обладнання та, відповідно до п.п. 13.1.12 п. 13.1 глави 13 «Причини відмови у виплаті страхового відшкодування» договору страхування є підставою для відмови страховика у здійсненні виплат страхового відшкодування.

У зв'язку з відмовою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» у виплаті страхового відшкодування за договором добровільного страхування, ОСОБА_5 звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_19 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ-2808584, а одним із винуватців дорожньо-транспортної пригоди , яка сталася 12.11.2015 року, є ОСОБА_9, яка керувала автомобілем«Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Листом від 16 січня 2016 року вих. № 206 Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомило ОСОБА_5, що керуючись ст.ст. 33.3, 33-1.1, 37.1.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не може визнати дану подію страховим випадком та відмовляє останньому у виплаті страхового відшкодування, в зв'язку з позбавленням страховика можливості встановлення об'єктивних причин та обставин заявленого ним випадку, так як на момент звернення ОСОБА_5 з заявою про виплату страхового відшкодування автомобіль вже було відремонтовано, чим порушено заявником вимоги ст. 33 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оскільки потерпілий зобов'язаний надати для огляду належний йому транспортний засіб у стані, який був після дорожньо-транспортної пригоди, а надання його вже у відремонтованому стані є перешкодою для встановлення розміру заподіяної шкоди, колегія суддів вважає, що Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» обґрунтовано відмовило ОСОБА_5 у здійсненні регламентної виплати згідно пп. 37.1.3. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

ОСОБА_5 свої вимоги про стягнення відшкодування із Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» обґрунтовував тим, що вказана страхова компанія мала визначити розмір відшкодування на підставі звіту № 1/ч/16 від 2016 року про визначення вартості матеріального збитку від 2016 року, складеного оцінювачем ОСОБА_15 ТОВ «СОС Сервіс Україна», фотографій та протоколу огляду транспортного засобу, що були надані до заяви про виплату відшкодування.

Колегія суддів вважає, що такі доводи ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник(працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Дійшовши висновку, що позивачем було вчасно повідомлено страховика Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про настання страхового випадку та надано всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування, суд першої інстанції не врахував, що Законом України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено інший порядок визначення страховиком розміру шкоди.

З досліджених судом доказів вбачається, що протокол огляду автомобіля позивача був здійснений оцінювачем ТОВ «СОС Сервіс Україна»ОСОБА_15 на замовлення позивача і на підставі цього огляду оцінювачем також на замовлення позивача було складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку№ 1/ч/16 від 2016 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 24 798,98 грн.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» є обґрунтованою та підлягає задоволенню, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_5 24 798,98 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп» про стягнення страхового відшкодування. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржувалось.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання апеляційної скарги Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатила судовий збір у розмірі 1 362,45 грн., апеляційну скаргу задоволено повністю, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієєна ІншурансГруп» про стягнення страхового відшкодування відмовлено, а тому з ОСОБА_5 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 362,45 грн.

Керуючись Законом України ««Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієєна Іншуранс Груп» Грицути Дмитра Олексійовича задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_5 24 798,98 грн. скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний код - НОМЕР_6) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (ЄДРПОУ - 24175269) судові витрати у розмірі 1 362,45 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Судупротягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 березня 2019 року

Головуючий: Судді: