Головуючий у І інстанції Лісовська О.В.
Провадження №22-ц/824/8324/2019 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Зубленку Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», треті особи: Красноармійська міська виконавча дирекція Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди та матеріальних збитків,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати незаконними дії Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» щодо відмови їй, ОСОБА_1 , у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах; зобов`язати Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» здійснити нарахування матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах відповідно до дублікату листка непрацездатності (№286837) серії АДГ № 020892 від 10.10.2017 року та забезпечити виплату ОСОБА_1 відповідної матеріальної допомоги з дотриманням вимог законодавства про індексацію грошових доходів населення; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 40 000,00 грн. та понесені нею витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона працює у Державному вищому навчальному закладі «Донецький національний технічний університет» на посаді асистента кафедри іноземних мов. Відповідно до Наказу № 263-02 від 21.08.2017 року Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 23.08.2017 року по 20.08.2019 року.

У зв`язку із збройним конфліктом на території м. Донецьк позивачка разом із своєю сім`єю (чоловіком та дітьми) вимушена була переїхати до Волноваського району Донецької області, а потім до м. Києва, де і проживає до цього часу. На сьогоднішній день вся її сім`я проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 7304 від 19.09.2017 року.

01.06.2016 року позивачкою було отримано первинний листок непрацездатності серії АГЯ № 286837 по вагітності та пологам, відповідно до якого вона звільнена від роботи з 01.06.2016 року на сто двадцять шість днів.

03.06.2016 року ОСОБА_1 було направлено до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» оригінал листка непрацездатності серії АГЯ № 286837 по вагітності та пологам від 01.06.2016 року. Проте від відповідача жодної інформації щодо розгляду її документів не надходило, чим відповідач грубо порушив право позивача на отримання допомоги по вагітності та пологах.

Лише в жовтні 2017 року представником відповідача в телефонній розмові було повідомлено, що листок непрацездатності серії АГЯ № 286837 по вагітності та пологам від 01.06.2016 року, виданий на ім`я позивачки, було втрачено, у зв`язку із чим їй було рекомендовано отримати дублікат.

10.10.2017 року позивачка отримала дублікат листка непрацездатності (№286837) серії АДГ № 020892 по вагітності та пологам, й одразу направила оригінал дублікату листка непрацездатності разом з копією первинного листка непрацездатності серії АГЯ № 286837 на адресу відповідача.

24.10.2017 року Протоколом № 17 засідання комісії із соціального страхування по Державному вищому навчальному закладу «Донецький національний технічний університет» ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні відповідного матеріального забезпечення на підставі ч. 5 ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме у зв`язку із пропущенням строків звернення за призначенням матеріального забезпечення.

Невиконання відповідачем своїх обов`язків завдало позивачці великих душевних страждань, оскільки вона постійно перебувала в стресовому стані, що впливало на її фізичне здоров`я на останніх тижнях вагітності; позивач в повній мірі не могла насолоджуватися періодом материнства та приділяти достатню кількість уваги своїм трьом малолітнім дітям. Сім`я позивачки опинилася в скрутному становищі, оскільки вимушена була покинути рідне місто Донецьк у зв`язку із збройним конфліктом, знімати житло, починати все з нуля на новому місці без жодної матеріальної підтримки. Тому матеріальна допомога по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах суттєво допомогла б її родині в скрутні часи. Проте відповідач своїми діями грубо порушив законні права позивача, значно посиливши її моральні страждання та страждання її багатодітної родини.

26.12.2018 року у судовому засіданні позивачкою було надано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої ОСОБА_1 просила суд визнати незаконними дії Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах; зобов`язати Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» здійснити нарахування матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах відповідно до дубліката листка непрацездатності (№286837) серії АДГ № 020892 від 10.10.2017 року та забезпечити виплату ОСОБА_1 відповідної матеріальної допомоги з дотриманням вимог законодавства про індексацію грошових доходів населення; стягнути з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на її користь моральну шкоду в сумі 40 000,00 грн. та суму збитків, завданих позивачу втратою лікарняного листа, в розмірі 16 428,94 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано дії Державного вищого навчального закладу "Донецький національний технічний університет" щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологам - незаконними.

Зобов`язано Державний вищий навчальний заклад "Донецький національний технічний університет" здійснити нарахування ОСОБА_1 матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологам, згідно із дублікатом листка непрацездатності серії АДГ № 020892 від 10.10.2017 року, та забезпечити ОСОБА_1 виплату матеріальної допомоги із дотриманням вимог законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу "Донецький національний технічний університет" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків - відмовлено.

Стягнуто з Державного вищого навчального закладу "Донецький національний технічний університет" на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обгрунтовуючи скаргу, Управління посилалось на те, що позивачка не скористалась своїм правом та не оскаржила рішення комісії із соціального страхування по Вищому навчальному закладу "Донецький національний технічний університет" № 17 від 24.10.2017 року про відмову у призначенні матеріального забезпечення до відділення робочого органу виконавчої дирекції Фонду, де перебуває на обліку підприємство, у передбачений «Положенням про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності» п`ятиденний строк, а тому, на думку Управління, позивачка пропустила строк звернення до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання учасники процесу, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явились, однак їхня неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту порушення відповідачем соціальних прав позивача, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що позивачка ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах із відповідачем з 01.09.2007 року, займає посаду асистента кафедри іноземних мов, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці АО № 870744 , виданої на ім`я ОСОБА_1 (а.с.17 том 1).

Відповідно до наказу № 263-02 від 21.08.2017 року асистенту кафедри мовної підготовки ОСОБА_1 було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 23.08.2017 року по 20.08.2019 року (а.с.24 том 1).

Згідно листа непрацездатності серії АГЯ № 286837 від 01.06.2016 року позивачка перебувала на лікарняному з 01.06.2016 року на сто двадцять шість днів (а.с.25 том 1).

03.06.2016 року позивачка направила оригінал зазначеного листка непрацездатності до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», що підтверджується копіями фіскального чеку, опису вкладення до цінного листа та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.26-28 том 1).

10.10.2017 року позивачка отримала дублікат листка непрацездатності серії АДГ №020892 , який також направила на адресу відповідача (а.с.38 том 1).

Листом № 1-2/1414 від 23.11.2017 року Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» Моргун М . С . повідомлено, що згідно Протоколу засідання комісії із соціального страхування по Державному вищому навчальному закладу «Донецький національний технічний університет» № 17 від 24.10.2017 року, розглянувши документи про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг застрахованим особам, а саме отриманий 20.10.2017 року листок непрацездатності Серія АДГ № 020892 (дублікат л/н 286837), виданий на ім`я ОСОБА_1 , за висновком комісії їй було відмовлено в призначенні відповідного матеріального забезпечення. Підставою відмови зазначено те, що відповідно до змісту листка непрацездатності працездатність ОСОБА_1 була відновлена 05.10.2016 року, в той час як зазначений листок непрацездатності надійшов до університету фактично 20.10.2017 року з порушенням передбаченого ч. 5 ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» терміну подання (а.с.41 том 1).

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно статті 255 КЗпП України види матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням працівникам, а в деяких випадках і членам їх сімей, умови їх надання та розміри визначаються законами України з окремих видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншими нормативно-правовими актами, які містять норми щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Стаття 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачає виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності як вид матеріального забезпечення та соціальних послуг. Згідно вказаної статті видом матеріального забезпечення та соціальних послуг за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності є допомога по вагітності та пологах.

За правилами ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами.

Відповідно до приписів ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Частиною 1 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви. Згідно частини 2 вказаної статті страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» страхувальник зобов`язаний: надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» застраховані особи мають право отримувати у разі настання страхового випадку матеріальне забезпечення та соціальні послуги, передбачені цим Законом.

Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами. Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1 - 4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Статтею 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» визначено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу.

Сума допомоги по вагітності та пологах в розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини (граничної суми) місячної заробітної плати (доходу), з якої сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про відпустки» фінансування допомоги по вагітності та пологах провадиться з коштів державного соціального страхування.

Таким чином, джерелом фінансування допомоги по вагітності та пологах працюючим жінкам є Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а роботодавець при цьому фактично виступає посередником між Фондом та застрахованою особою, на якого законом покладається обов`язок своєчасно та в повному обсязі виплатити таку допомогу працівнику при настанні страхового ризику, а в подальшому ці витрати компенсуються йому Фондом.

Згідно із ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України).

Оскільки наявними в справі належними та допустимими доказами підтверджується факт направлення 03.06.2016 року позивачем та отримання 14.06.2016 року відповідачем оригіналу листа непрацездатності серії АГЯ № 286837 від 01.06.2016 року, законним та обґрунтованим є висновок суду про те, що позивачка вчасно надала всі необхідні для нарахування та виплати їй допомоги документи відповідачу, який не виконав приписи Закону про нарахування і виплату допомоги по вагітності та пологам, чим порушив Закон і права позивача.

Враховуючи те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, обґрунтованим є висновок суду про задоволення її вимог про визнання незаконними дій Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» щодо відмови у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологам та зобов`язання Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» здійснити нарахування ОСОБА_1 матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологам та забезпечити ОСОБА_1 виплату матеріальної допомоги із дотриманням вимог законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Правильним є і рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт понесення позивачем моральних страждань в зв`язку із порушенням відповідачем її законного права на отримання матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологам.

Рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача матеріальних збитків у розмірі 16 428,94 грн. не є предметом апеляційного оскарження, тому його законність та обґрунтованість в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги третьої особи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства, власного тлумачення характеру спірних правовідносин та переоцінки доказів. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: