Справа № 708/36/19
Номер провадження № 2/708/32/19
Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді Івахненко О.Г.
при секретарі -Омельченко Ю.М.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чигирині цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право на житло,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він являється власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору обміну будинку від 06.09.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Чигиринської нотконтори Кашицькою О.Г., та зареєстрованого в реєстрі за №1167.
В даному житловому будинку також зареєстрований відповідач, його дружина ОСОБА_6, та відповідачі, які не проживають більше чотирьох років в даному будинку.
Оскільки, за вищезазначеною адресою відповідачі не проживають, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим порушують його права, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просилв їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві, а також додавши, що з 2014 року, відповідач і не проживають за даною адресою. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилися, не повідомивши суд про причини своєї неявки.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що являються сусідами позивача, а тому можуть підтвердити, що відповідачі ОСОБА_3, та ОСОБА_4, не проживають за даною адресою більше п'яти років, позивач сам оплачує комунальні послуги та доглядає за будинком. На даний час фактичне місце перебування та проживання відповідачів - не відоме.
Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу по справі, на підставі Договору обміну будинку від 06 вересня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Чигиринської нотконтори Кашицькою О.Г., та зареєстрованого в реєстрі за №1167, від 07.9.1991 року. ( а.с.5).
Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно довідки про склад сім'ї від 14.01.2019 року №34-02-35/5, виданої виконавчим комітетом Чигиринської міської ради вбачається, що в даному житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3, та ОСОБА_4.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.
Відповідно до акту обстеження умов проживання жителів м.Чигирина та с.Чернече від 12.11.2018 року № 523-02-33/7, ОСОБА_4, та ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, але фактично не проживають більше ніж чотири роки.
Той факт, що з 2014 року ОСОБА_4, та ОСОБА_3 жодного разу не з'являвся за місцем своєї реєстрації в судовому засіданні підтверджується зокрема і показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Тобто право члена сім'ї власника квартири користуватись цим житлом існує лише за наявності у власника права власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування цим житлом та обсяг їх прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на неї, а припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сім'ї на користування цією квартирою.
А у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачі, не проживаючи в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 більше одного року без поважних причин і, не маючи права власності на нього, втратили право користування даним жилим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268,282, 273, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, такими, що втратили право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О.Г.Івахненко