Провадження №4-с/515/495/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сметаняка О.Я.,

за участю:

секретаря судового засідання Чумаченко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Татарбунари цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця першого відділу міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області Дячок Маріанни Василівни щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та визнання її незаконною, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2018 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення старшого державного виконавця першого відділу міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області Дячок М.В., в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову від 14.09.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 6677346, якою закінчено виконання рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.02.2006 року про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_3

В обґрунтування скарги заявник ОСОБА_1 зазначає, що 10.12.2018 року поштовим зв'язком отримала постанову від 14 вересня 2018 року ВП № 6677346 старшого державного виконавця першого відділу міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області Дячок М.В про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-189 від 10.02.2006 року виданого Татарбунарським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини доходу (заробітку) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 06.07.2005 року.

Вказана постанова старшим державним виконавцем першого відділу міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області Дячок М.В. була винесена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення щодо вищезазначеного виконавчого листа.

Винесенням вищезазначеної постанови від 14.09.2018 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому проваджені № 6677346, на думку заявника, фактично порушено її права та законні інтереси, оскільки за час виконавчого провадження із боржника ОСОБА_3 не було стягнуто на її утримання в повному обсязі грошові кошти в розмірі 19 285,37 гривень, а у матеріалах виконавчого провадження за № 6677346 відсутні такі докази, що, в свою чергу, вказує на фактичне не виконання стягувачем рішення суду та безпідставне закриття виконавчого провадження.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Ковпак О.В. до судового засідання не з'явились, просили розгляд заяви проводити за їх відсутності вимоги викладені в скарзі підтримали в повному обсязі. Крім того, під час судового розгляду пояснили суду, що аліменти в розмірі 19285,37 не отримали та боржником ОСОБА_3 було сплачено аліменти в розмірі 10236,16 гривень (а.с. 2-4).

Старший державний виконавець першого відділу міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області Дячок М.В в судове засідання не з'явилась, розгляд скарги просила проводити за її відсутністю, скаргу не визнала та просила відмовити у її задоволенні, оскільки постанову про закінчення виконавчого провадження винесено нею на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. (а.с. 36)

Заінтересована особа ОСОБА_3 та його представник про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому законом порядку, до судового засідання не з'явились, просили розгляд скарги проводити за їх відсутністю, в задоволенні скарги просили відмовити посилаючись на обставини фактичного виконання рішення суду, тобто сплати аліментів в повному обсязі (а.с.40-45).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Тому, враховуючи обмежені строки розгляду скарги, передбачені частиною 1 зазначеної статті, суд вважає можливим розглянути скаргу у відсутність вказаних осіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши пояснення заявника та його представника, а також письмові матеріали, додані до скарги, суд вбачає правові підстави для задоволення скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, за змістом положень ст. 39 ч. 1 п. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, Татарбунарським районним судом Одеської області 10.02.2016 року ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_3 аліментів в розмірі ј частини доходів відповідача та видано виконавчий лист № 2-189 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини доходу (заробітку) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 06.07.2005 року по 12.06.2014 року.

Станом на 10.05.2018 року за боржником ОСОБА_3 рахувалась заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням на загальну суму 29 465,37 грн. (а.с. 5-7).

На виконання рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 25.04.2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів (аліментів) на утримання сина ОСОБА_4, ОСОБА_3 надано копії платіжних доручень щодо переведення (поповнення) на ім'я ОСОБА_1 грошових коштів за різні періоди часу, починаючи з 16.02.2016 року по 05.10.2013 року (а.с. 9-18 ).

З копій квитанцій доданих до скарги вбачається, що:

03.02.2010 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 314,40 гривень (а.с. 9);

16.02.2010 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 282,96 гривень (а.с. 9);

10.06.2010 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 524,00 гривень (а.с. 9);

11.04.2010 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 524,00 гривень (а.с. 9);

04.04.2011 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 614,40 гривень (а.с. 10);

04.05.2011 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 524,00 гривень (а.с. 10);

10.06.2011 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 419,20 гривень (а.с. 10);

04.07.2011 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 3550,40 гривень (а.с. 10);

24.02.2012 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 312,00 гривень;(а.с. 11);

11.06.2012 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 416,00 гривень (а.с. 12);

28.11.2012 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 520,00 гривень (а.с. 12);

24.02.2012 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 312,00 гривень (а.с. 12);

30.03.2012 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 3 137,20 гривень (а.с. 12);

04.06.2013 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 1018,00 гривень (а.с. 13);

05.10.2013 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 412,00 гривень (а.с. 13);

11.04.2013 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 2028,00 гривень (а.с. 13);

22.05.2013 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 1018,00 гривень (а.с. 13);

05.04.2014 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 3341,00 гривень (а.с. 14);

15.09.2010 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 314,40 гривень (а.с. 15);

26.10.2010 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 266,20 гривень (а.с. 15);

30.12.2010 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 524,00 гривень (а.с. 15);

04.04.2011 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 314,40 гривень (а.с. 16);

11.11.2011 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 314,40 гривень (а.с. 16);

23.03.2011 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 262,00 гривень (а.с. 16);

07.09.2010 ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 перерахував 618,60 гривень (а.с. 17).

Проте копій платіжних доручень не вбачається призначення платежу та особи отримувача, тобто відсутнє ім'я та по батькові адресата.

З урахування викладеного, суд вважає, що надані ОСОБА_3 платіжні доручення (квитанції), в яких не зазначено призначення платежу щодо сплати аліментів та особа отримувача без зазначення її ініціалів, не можуть бути розцінені судом як належні докази сплати аліментів на користь ОСОБА_1, на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 06.07.2005 року.

Отже, підстав для закриття виконавчого провадження за виконавчим листом щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів зі сплати аліментів у державного виконавця не було. Тому, рішення державного виконавця засноване на не перевірених достеменних обставинах, не підтверджене належними і достатніми доказами і має ознаки припущення.

Надані заявником докази та викладені в заяві обставини узгоджуються з матеріалами справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова старшого державного виконавця першого відділу міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області Дячок М.В. від 14.09.2018 року у виконавчому провадженні № 6677346 про закінчення виконавчого провадження скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року за № 1404-VIII, суд -

ВИРІШИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця першого відділу міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області Дячок Маріанни Василівни щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та визнання її протиправною - задовольнити повністю.

Визнати постанову старшого державного виконавця першого відділу міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області Дячок М.В. від 14.09.2018 року у виконавчому провадженні № 6677346 про закінчення виконавчого провадження протиправною.

Скасувати постанову старшого державного виконавця першого відділу міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області Дячок М.В. від 14.09.2018 року у виконавчому провадженні № 6677346 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-189 від 10.02.2006 року виданого Татарбунарським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 06.07.2005 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. Я. Сметаняк