ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 399/1001/16-ц

провадження № 22-ц/4809/401/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Кіселика С.А. (доповідач),

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,

за участю секретаря судового засідання: Савченко Н.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1;

відповідачі: Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України;

Олександрійська місцева прокуратура Онуфріївський відділ; Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 31 березня 2017 року за участю судді Лях М.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури та Головного управління Державного Казначейства України в Кіровоградській області про стягнення заподіяної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просив суд ухвалити рішення яким стягнути на користь позивача шляхом стягнення з Держави завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 35100 гривень та моральної (нематеріальної) шкоди в розмірі 17000 гривень за рахунок державного бюджету.

Свій позов мотивував тим, що 22.01.2011 року брати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викрали в позивача гречку на суму 35100 грн. та були затримані працівниками правоохоронних органів у зв'язку з чим була відкрита кримінальна справа. До 23.12.2015 року по вказаній справі проводилося досудове розслідування. 23.12.2015 року постановою прокурора Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури було закрито кримінальне провадження за відсутністю в діях братів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складу злочину, про таке рішення, прийняте прокуратурою, позивач дізнався лише 07.12.2016 року. Позивач зазначає, що постановою про закриття кримінального провадження прокуратура проявила неправомірну бездіяльність, не виконувалися ухвали суду, що і привело до неможливості притягнути до відповідальності зловмисників у викраденні гречки та заподіяння позивачеві матеріальної шкоди на суму 35100 гривень. Моральну шкоду позивач обгрунтовує тим, що грабіжники його пограбували, а працівники правоохоронних органів за п'ять років не встановили злочинців. Значна втрата майна на суму понад 35100 грн. суттєво подіяла на його моральний стан. Позивач переніс та переносить значні моральні страждання.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 31 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури та Головного управління Державного Казначейства України в Кіровоградській області про стягнення заподіяної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржуване рішення не відповідає закону, нормам матеріального та процесуального права, суд допустив ряд порушень як норм матеріального так і процесуального права, неправильно застосував законодавство щодо відшкодування шкоди потерпілому від злочину позивачеві та відшкодування шкоди завданої неправомірною бездіяльністю прокуратури, міліції, поліції з питання захисту прав позивача в судовому порядку. Також зазначає, що судом не надано належної оцінки доказам по справі чим порушено ст.212 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу Кабінет Міністрів України зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій або бездіяльності Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури, наявності матеріальної та моральної шкоди, причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями відповідачів, розміру моральної шкоди.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Олександрійська місцева прокуратура у своєму відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах передбачених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

В своїй позовній заяві позивач ставить питання про стягнення з Держави матеріальної та моральної шкоди, яку йому завдано злочином та бездіяльністю Олександрійської місцевої прокуратури. При цьому позивач керується Конституцією України та ст..ст. 23, 1166, 1167,1173 - 1174, ч. 6 ст. 1176 та ст.. 1177 ЦК України.

Положеннями ст.. 1166 ЦК України визначаються загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ст. 1167 ЦК України визначаються підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Так моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Частиною 1 статтті 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ч.1 ст. 1174 ЦК України).

Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Приписами статті 1177 ЦК України визначено, що: 1) шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону; 2) шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку що позивачем не доведено, що саме відповідачами порушені його права, свободи чи інтереси і саме в результаті цих порушень йому спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 23.01.2011 року ОСОБА_1 звернувся до Онуфрієвського РВ УМВС України в Кіровоградській області із заявою про те, що вночі з 22 на 23 січня 2011 року невідома особа скоїла крадіжку зерна гречки в кількості 4 т. зі складського приміщення по вул.. Комарова в селі Павлиш Онуфрієвського району Кіровоградської області.

За даним фактом 26.01.2011 року порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. 26.02.2011 року по даній справі в якості обвинувачених притягнуто ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

14.04.2011 року дана кримінальна справа направлена до суду в порядку ст. 232 КПК України (1960 р).

Постановою Онуфрієвського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2011 року кримінальна справа направлена на додаткове розслідування в зв'язку із неповнотою досудового слідства.

Після проведення досудового розслідування 25.10.2011 року кримінальна справа направлена до суду в порядку ст. 232 КПК (1960 р).

24.11.2012 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винним у вчинені вищезазначеного злочину та засуджено.

21.02.2013 року ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.11.2012 року скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

17.07.2013 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винним у вчинені вищезазначеного злочину та засуджено.

07.11.2013 року ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.06.2013 року скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

24.12.2013 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винним у вчинені вищезазначеного злочину.

19.06.2014 року ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.12.2013 року скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

02.12.2014 року постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області кримінальна справа направлена прокурору Онуфрієвського району Кіровоградської області для організації додаткового розслідування.

23.03.2015 року відомості про вищезазначені кримінальні правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123. При реєстрації правопорушень зазначено, що їх вчинили ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Постановою прокурора Онуфрієвського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області від 23 грудня 2015 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 25.03.2015 року закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 та ч.1 ст. 309 КК України та у ОСОБА_4 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Даних про те, що позивачем оскаржувались дії прокурора в порядку встановленому КПК України, матеріали справи не містять.

В позовній заяві представник позивача зазначає, що предметом позову є захист співвідповідачами порушеного права позивача на забезпечення правоохоронними органами права і свободи людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки від злочинного посягання зловмисників особи яких, у відповідності до постанови прокурора, не встановлено.

Із вищенаведеного вбачається, що спірні правовідносини регулюються положеннями статті 1177 ЦК України.

Позивач безпідставно посилається на положення статей 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, як на підставу для стягнення на його користь, як потерпілого від злочину, матеріальної та моральної шкоди.

Так відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови що дії останньої були не правомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина визначеної особи.

Матеріали цивільної справи не містять доказів того, що дії слідчого який проводив досудове слідство та прокурора, який здійснював процесуальний нагляд за слідством були визнані неправомірними.

Необхідною підставою для притягнення державного органу до відповідальності у вигляді стягнення шкоди ( ст. 1174 ЦК) є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу що здійснює оперативно - розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК Цкраїни,

За змістом частин 6, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Фактами, з якими матеріальний закон пов'язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Відповідно вимог статей 12 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що позивач не довів належними та допустимими доказами заявлених вимог, зокрема, порушення прокуратурою встановленого КПК України порядку оформлення процесуальних рішень за наслідками його звернення із заявою про вчинений злочин. Позивачем не доведено наявність шкоди та вини відповідача у заподіянні шкоди, як і причинно-наслідкового зв'язку між шкодою та діями відповідача.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись ст. 367, ст. 368, ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 31 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2019 року.

Суддя доповідач: С.А.Кіселик

Судді: Л.М.Дьомич

С.М.Єгорова