УХВАЛА

"01" жовтня 2019 р. сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Смілянського Є.А., при секретарі Гапон Т.В., розглянувши заяву адвоката Шаталової Олени Володимирівни про відвід судді по справі № 543/261/19 за позовом ОСОБА_1 до Онішківської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в Оржицький районний суд з позовом до Онішківської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Представником позивача адвокатом Шаталовою О.В. подано заяву про відвід судді, яка мотивована наступним.

Суддею Оржицького районного суду Полтавської області Смілянським Є.А. 28.03.2019 року постановлена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі та призначення підготовчого судового засідання ( з врахуванням черговості розгляду справ ) на 12.06.2019 року о 14 год 30 хв.

На даний час у зазначеній справі, з огляду на численні суттєві порушення чинного процесуального законодавства України та етичних норм зі сторони головуючого судді, які можуть свідчити про відсутність безсторонності та неупередженості при розгляді справи, позивач змушений заявити відвід судді Смілянському Є.А. з наступних підстав.

Мотивація відводу.

Головною підставою заявления позивачем відводу судді Смілянському Є.А. у справі є інші обставини, що викликають сумнів в об`єктивності судді, а саме наявність у заявника сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, потреба збереження та підвищення авторитету судової системи України, забезпечення розгляду справи саме на засадах довіри до суду та в розумні строки.

Статтею 55 Конституції України, як нормою прямої дії, передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожна людина має право на справедливий розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Преамбулою Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року наголошено на необхідності охорони прав людини силою закону, а ст. 8 Декларації зазначає, що кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами.

П. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року (ратифіковано 19.10.1973 року) закріплено право кожної особи при визначенні її прав та обов`язків у будь якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом.

В продовження вимог міжнародних зобов`язань України та Основного Закону ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIIІ кожному гарантовано захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

А з метою недопущення зловживань своїми повноваженнями зі сторони суддів та забезпечення справедливого, об`єктивного і неупередженого судочинства ст. 36 ЦПК України передбачено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Однією з таких підстав, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, є наявність інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У справі № 543/261/19 у позивача виникли сумніви щодо безсторонності та неупередженості головуючого у справі - судді Смілянського Євгена Анатолійовича.

При цьому, у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2017 року «Про незалежність судової влади» наголошується, що суддя не може браги участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст. 1 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 року, - «Суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду». А ст. 8 Кодексу суддівської етики передбачено, що суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб. При цьому, ст. 10 Кодексу закріплено правило про безсторонність і неупередженість судді при виконанні своїх обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував у своїх рішеннях на те, що існує суттєвий зв`язок між гарантіями «незалежного» і «безстороннього» суду, наявність яких має, зазвичай, розглядатися разом (Рішення у справі Клейн та інші проти Нідерландів від 06.05.2003 року, п. 192).

Водночас, наявність безсторонності (неупередженості) означає відсутність упередженого ставлення до будь-якої із сторін та необ`єктивності і має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв (див. наприклад Рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.12.2009 року, № 4785/02, п. 66). За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто - чи виявляв він упередженість або безсторонність у справі. Відповідно ж до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. зокрема, рішення у справі «Фей проти Австрії» від 24.02.1993 року, № 255, пункти 27, 28 і 30). В рішенні ж у справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 року Європейський суд з прав людини зазначав, що стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність суду (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) від 28.10.1998, п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy) від 07.08.1996 року, п. 58).

Ст. 15 Кодексу суддівської етики визначає неупереджений розгляд справ основним обов`язком судді. У цьому відношенні ЄСПЛ вказував, що «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється. Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість» (Рішення у справі «Де Кубер проти Бельгії» від 26.10.1984 року, п 26; Рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain) від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦПК України встановлюють правило, згідно з яким - з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З тих самих підстав їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Водночас, ч. 3 ст. 39 ЦПК України чітко врегульовано термін заявлення суддею самовідводу (не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

При цьому, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу, який задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість, а у випадку незадоволення заявленого відводу вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

З огляду на зазначені вимоги у позивача існують обґрунтовані сумніви щодо безсторонності та неупередженості судді Оржицького районного суду Полтавської області Смілянського Є.А. при відправлянні правосуддя у справі № 543/261/19.

Подібні сумніви обумовлені, серед іншого, наступними обставинами:

1.Як визначено ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Таким чином, в порущення зазначеної вимоги закону, суддя Смілянський Є. А. відкрив провадження у справі з порушенням вказаного строку, тобто на восьмий день.

2.Крім цього, в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України, в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 28.03.2019 року суддею Смілянським Є. А. не зазначено за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

3. У порушення вимог п.7 ч. 2 ст. 187 ЦПК України, в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 28.03.2019 року суддею Смілянським Є. А. не зазначено результат вирішення клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, що надійшло разом із позовною заявою та вирішення якого не потребує виклику сторін. Не винесено і жодного окремого процесуального рішення (ухвали суду) щодо необхідності виклику сторін для вирішення вказаного клопотання.

В порушення п. 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому судовому засіданні суддя Смілянський Є.А. також не вирішив клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, що надійшло разом із позовною заявою.

Таким чином, зазначені клопотання залишилися невирішеним на визначеній для цього стадії судового розгляду, що створює суттєві перешкоди для продовження судового розгляду з метою ефективного поновлення прав і законних інтересів особи.

4.Також, згідно ч. 3 ст. 189 ЦПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

В порушення зазначеної норми закону суддею Смілянським Є.А. підготовче провадження закрите лише 12.06.2019 року, тобто в строк понад шістдесят днів.

Ухвала про продовження строку підготовчого провадження за ініціативи суду - суддею за даними реєстру судових рішень не виносилася. З клопотаннями про продовження строку проведення підготовчого провадження жодна із сторін справи до суду не зверталася, рішення щодо необхідності такого продовження за ініціативою суду також не виносилися та у матеріалах справи відсутні.

Не виносилися жодні рішення і щодо необхідності продовження строків розгляду справи.

Таким чином, суддею Смілянським Є.А. допущено невиправдане затягування розгляду справи шляхом проведення підготовчого провадження у строк, який перевищує гранично встановлений цивільним процесуальним законодавством, що, у кінцевому підсумку та у сукупності з іншими, допущеними в ході судового розгляду порушеннями (зокрема - відкриттям провадження не у строк, передбачений законодавством, не вирішенням поданих клопотань тощо), призвело до недотримання розумних строків розгляду справи судом в порушення правила, закріпленого п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, та створило невиправдані перешкоди позивачу у реалізації права на доступ до ефективного захисту порушених прав та інтересів, закріпленого ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

При цьому, як на це звернув увагу Європейський суд з прав людини в рішенні від 16.05.2019 року у справі «Зяя проти Польщі» («Ziaja v. Poland», заява № 45751/10), обгрунтованість тривалості провадження має оцінюватися з урахуванням конкретних обставин справи та з урахуванням критеріїв, викладених у прецедентній практиці Суду, зокрема, складності справи.

При цьому, у матеріалах справи наявні заяви всіх інших, крім позивача, потенціальних спадкоємців про те, що вони не мають жодних заперечень щодо спадкування позивачем. Наявні і заяви інших учасників справи про відсутність заперечень проти задоволення позову.

Вочевидь, що справа про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом за відсутності будь-яких заперечень жодних осіб є справою невеликої складності, а тому, з урахуванням критеріїв, викладених у прецедентній практиці ЄСПЛ, не потребує значної тривалості провадження, а тому тривалість підготовчого провадження у справі та судового розгляду вцілому - в даному разі є необгрунтованими.

5. Також, за наслідками підготовчого засідання 12.06.2019 року суддею винесена ухвала про призначення справи до судового розгляду по суті на 05.09.2019 року о 14 год. 30 хвилин, тобто на 163 день від дня відкриття провадження у справі. У той час, як ч. 1 ст. 210 ЦПК України передбачено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше, ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

При цьому, процесуальний строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Строк, який значно перевищує прямо встановлений нормами процесуального законодавства для вчинення конкретної процесуальної дії, не може визнаватися таким, що відповідає завданню цивільного судочинства, а тому - не є розумним у значенні ст. 121 ЦПК України.

Вказане також свідчить як про недотримання суддею Смілянським Є.А. розумних строків судового розгляду, так і про відверте нехтування вимогами процесуального законодавства, якими такі строки закріплено.

6. Слід також звернути увагу на те, що 05.09.2019 року о 14-30 год. в час, призначений суддею Смілянським Є.А., у судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шаталова О.В.

На початку судового засідання головуючий у судовому засіданні суддя Смілянський Є.А. заявив, що він заявляє собі самовідвід у вказаній справі, однак йому необхідний час для підготовки відповідної заяви, і необхідно викликати позивача у справі ОСОБА_1 , а тому судове засідання було ним відкладено на 09.30 год. 17.09.2019 року.

17.09.2019 року о 09.30 год. у судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шаталова О.В. Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи, а також питання самовідводу судді Смілянського Є.А. без її участі та за участі її представника.

Головуючий у судовому засіданні Смілянський Є.А. заяву про самовідвід, у зв`язку з написанням якої він відкладав попереднє судове засідання, не оголосив, в усній формі та без мотивації визнав явку позивача Ол ОСОБА_2 обов`язковою, попередив її представника про те, що у разі неявки позивача він накладе на позивача грошове стягнення, та відклав розгляд на 01.10.2019 року - 14 год. 00 хв.

У той же час, згідно п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

При цьому, судом не було зазначено з приводу чого позивач повинна дати суду пояснення, адже розгляд справи по суті не розпочинався. А щодо заявленого усного самовідводу судді Смілянського Є.А. свою думку позивач вже висловила у своїй письмовій заяві.

Також, суддею Смілянським Є.А. допущено порушення правил щодо самовідводу, оскільки після оголошення суддею у судовому засіданні про наявність у нього підстав для заявлення самовідводу суддя не має права приймати жодні процесуальні рішення у справі, у тому числі - відкладати судові засідання, викликати осіб, визнавати їх явку обов`язковою і т.п.

Більш того, у відповідності до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

В разі, коли суддя 05.09.2019 року заявив про бажання оголосити самовідвід, граничним строком подання ним відповідної заяви є 07.09.2019 року. Проте, всупереч зазначеному правилу, до сьогоднішнього дня заява про самовідвід суддею Смілянським Є.А. у справі не подана.

При цьому, відповідно до підпункту «д» п. 1) ч. 1 ст. 106 «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII -умисне або внаслідок недбалості порушення правил щодо відводу (самовідводу) - є підставою для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

7. Окрім вказаного, суддею Смілянським Є.А. раніше при розгляді інших справ неодноразово заявлялися собі самовідводи з причин наявного у нього упередженого ставлення до представника позивача в даній справі - адвоката Шаталової О.В.

П. 2.5. Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2016 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, закріплено обов`язок судді заявити самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або коли у стороннього спостерігача могли б виникнути навіть лише сумніви в неупередженості судді. При цьому, підпунктом 1 даного пункту наведено, як приклад такого випадку, ситуацію, коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін справи.

Відповідно до п. 10 «Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів» від 01.01.2001 року - незалежність судів є прерогативою чи привілеєм, що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя.

А пунктом 12 даного Висновку передбачається, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Положеннями статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у свою чергу, визначено текст присяги судді, який містить зобов`язання «дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді».

Статтями 1, 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI (черговим) з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, визначено, що суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Наведені норми суддівської етики вимагають від суддів, щоб будь-які конфліктні ситуації вирішувалися ними в межах чинного законодавства та без заподіяння невиправданої шкоди авторитету правосуддя.

Всупереч зазначеним вимогам суддя Смілянський Є.В., розглядаючи справу за позовом ОСОБА_1 , неодноразово своєю поведінкою, яка проявлялася у відвертому нехтуванні прямими нормами цивільного процесуального законодавства, порушенні розумних строків розгляду справи та неприйнятті обов`язкових процесуальних рішень, демонстрував явну зневагу до позивача у справі та її представника.

Більш того, суддею Смілянським Є.А. внаслідок наявної у нього упередженості щодо представника позивача та особистої неприязні допущено грубе порушення п. 1 та п. 16 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI, а саме - ототожнення адвоката з клієнтом, оскільки підставою для затягування розгляду справи вищевказаним суддею зі слів останнього є виникле у нього особисто неприязне ставлення до представника позивача, а також - створення суддею штучних перешкод здійсненню адвокатської діяльності представником позивача.

При цьому, у зазначених діях судді ОСОБА_3 можуть вбачатися не лише ознаки дисциплінарного проступку, але й ознаки діяння, передбаченого ст. 397 КК України, а саме - вчинення в будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності представника особи по наданню правової допомоги або порушення встановлених законом гарантій їх діяльності та професійної таємниці.

Вказані порушення, допущені суддею Смілянським Є.А., носять триваючий характер, допускалися та продовжують допускатися в ході всього судового розгляду і свідчать не про його процесуальну позицію, як судді, а дають підстави сумніватися у неупередженості останнього.

Водночас, такі дії створюють суттєві перешкоди у доступі до правосуддя для позивача та грубо порушують його право на розгляд справи у розумні строки безстороннім судом.

Суддя Смілянський Є.А. в ході відправляння правосуддя у справі № 543/261/19 не дотримався вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України щодо реалізації під час судового розгляду завдання цивільного судочинства як справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Також суддею порушено ст. 6 ЦПК України, згідно з якою суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом, та п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо сприяння судом, при збереженні об`єктивності і неупередженості, учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Зазначене, вочевидь, свідчить про упередженість судді Смілянського Є.А., відсутність безсторонності з його сторони при відправлянні правосуддя та унеможливлює продовження судового розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 даним суддею.

В судовому засіданні позивач та її представник пояснили, що в них немає сумнівів щодо упередженості судді Смілянського Є.А. при розгляді даної справи та при вирішенні заяви про відвід поклалися на розсуд суду.

Судом встановлено, що на час подання заяви про самовідвід судді в Оржицькому районному суді Полтавської області здійснюють правосуддя менше трьох суддів.

Згідно частини 5 статті 40 ЦПК України: якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Отже, питання про відвід вирішується суддею, який розглядає справу.

Розглянувши заяву про відвід по суті, судом встановлено наступне.

1.Суддею ОСОБА_4 Є.А. відкрито провадження в справі на третій день після її отримання в зв`язку з перебуванням у відпустці, що підтверджується наказом Оржицького районного суду від 11.03.2019 року.

2.Суддею Смілянським Є.А. в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в справі від 28.03.2019 року помилково внаслідок описки не була зазначено за якими правилами позовного провадження буде розглядатися справа. На даний час описка виправлена ухвалою суду від 23.09.2019 року.

3.Суддею Смілянським Є.А. в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в справі від 28.03.2019 року помилково внаслідок описки не зазначено про вирішення клопотання позивача про витребування доказів. На даний час описка виправлена ухвалою суду від 23.09.2019 року.

4-5.Одними з підстав заявленого відводу є порушення розумних строків розгляду справи. З метою дослідження вказаної обставини судом було витребувано в Оржицькому районному суді накази на відпустку судді Смілянського Є.А., списки справ призначених до розгляду та списки переданих на розгляд судді Смілянському Є.А. термінових клопотань правоохоронних органів. Зазначені документи свідчать про те, що суддею Смілянським Є.А. кожного робочого дня і навіть по деяких суботах приймалися до розгляду та розглядалися судові справи. Суддя Смілянський Є.А. також протягом березня липня 2019 року виконував адміністративні обов`язки голови суду. Випадків безпідставного невиконання службових завдань не допускалося. Випадків вільного часу, який би давав можливість розглянути дану справу в коротші строки не встановлено. Також встановлено, що протягом березня липня 2019 року в Оржицькому районному суді здійснював правосуддя один суддя Смілянський Є.А., що створило надмірну навантаженість і порушило всі можливі розраховані Державною судовою адміністрацією норми тривалості розгляду справ. Зазначені документи та обставини свідчать про те, що з об`єктивних та незалежних від судді Смілянського Є.А. обставин в Оржицькому районному суді склалися надзвичайно складні умови розгляду справ, що призвело до порушення строків розгляду певних справ.

6.Суддею Смілянським Є.А. не порушено правила щодо самовідводу, оскільки після оголошення про самовідвід суддею судові рішення не приймалися, а вирішувалися питання щодо явки позивача, що необхідно було для надання пояснень щодо відводу судді, адже в судді виникли сумніви, що представник позивача діє в інтересах позивача. Подати заяву про самовідвід в строк до 07.09.2019 року не було можливості, адже по справі судові засідання не проводилися, а відкладалися в зв`язку з неявкою позивача.

7.Посилання представника позивача в заяві про відвід на те, що суддя демонстрував зневагу до позивача у справі та її представника та на те, що зі слів судді у нього виникло особисто неприязне ставлення до представника позивача є безпідставним, адже не підтверджене жодним доказом. Суддя Смілянський Є.А. ніколи не говорив адвокату Шаталовій О.В. про неприязне ставлення до неї в зв`язку з тим, що такого ставлення у нього немає. Суддя Смілянський Є.А. поважає всіх учасників розгляду справи і будь-якої неприязні до них не має.

Отже, суддя Смілянський Є.А. в ході відправляння правосуддя у справі № 543/261/19 дотримався вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України щодо реалізації під час судового розгляду завдання цивільного судочинства як справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Також суддя дотримався положень ст. 6 ЦПК України, згідно з якою суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом, та п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо сприяння судом, при збереженні об`єктивності і неупередженості, учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 3 ст. 39 ЦПК України: відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Отже, відвід заявлений пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За таких обставин заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 39, 40 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Шаталової О.В. про відвід судді відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :