Справа № 153/984/18
Провадження № 22-ц/801/374/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Любинецька-Онілова А. Г.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 рокуСправа № 153/984/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів Матківської М. В., Сопруна В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_4,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року, ухвалене у складі судді Любинецької - Онілової А. Г. у м. Ямпіль, дата складення повного тексту рішення невідома,-

в с т а н о в и в:

06 січня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я. Обґрунтовуючи позов, зазначила що вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 травня 2018 року (справа №153/32/18) ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено покарання у виді 150 (сто п'ятдесят) годин громадських робіт. Згідно вказаного вироку відповідач ОСОБА_4 18листопада 2017 року близько 00 години 30 хвилин в с. Петрашівка Ямпільського району Вінницької області на вулиці біля мосту, під час словесної суперечки, почала умисно наносити ОСОБА_3 удари кулаками в область обличчя та голови, після цього схопила її рукою за волосся та ще кілька разів нанесла удари кулаком в область обличчя. Внаслідок вказаних протиправних дій відповідача їй були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в ділянці верхньої та нижньої повіки лівого ока, на фоні якого садна, які відповідно до висновку експерта №98 від 20 листопада 2017 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та спричинили короткочасний розлад здоров'я. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

Позивач зазначила, що в результаті протиправних дій відповідача крім тілесних ушкоджень їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 30000 (тридцять тисяч) гривень. Вказану суму вона вважає достатньою для відновлення її попереднього стану, оскільки відповідач принизила її, жорстоко побила на очах у односельців, від чого вона постійно відчуває психологічний дискомфорт, вимушена була змінити свій звичайний спосіб життя. Цивільний позов у кримінальному провадженні нею не заявлявся, оскільки вона вважала, що відповідач добровільно відшкодує завдану їй моральну шкоду.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 10 000 гривень моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та 704 гривень 80 копійок судового збору в дохід держави, в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_3 завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з нанесенням ОСОБА_4 їй тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я, що підтверджено вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 травня 2018 року, який набрав законної сили. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходив із засад виваженості, розумності та справедливості, вважаючи, що моральна шкода у сумі 10 000 гривень є обґрунтованою компенсацією за нанесення позивачці тілесних ушкоджень.

З таким рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_4, 28 грудня 2018 року подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнувши з неї на користь ОСОБА_3 500 гривень моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач визнає факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_3, але вважає, що позивач не надала до суду першої інстанції належних доказів розміру завданої моральної шкоди. І вважає, що грошове відшкодування, визначене судом першої інстанції у сумі 10 000 грн, не є співрозмірним із характером страждань позивача, визначення саме такої суми судом не обґрунтовано.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, Вінницький апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

- вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 21.05.2018 (справа №153/32/18) встановлено, що ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт (а.с. 2 - 3). Цим вироком встановлено, що ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_3 тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров'я, у закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця в ділянці верхньої та нижньої повіки лівого ока, на фоні якого садна.

Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу стягнення моральної шкоди, завданої злочином.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У частині першій статті 1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд першої інстанції вірно встановив, що вироком Ямпільського районного суду від 21 травня 2018 року, який набрав законної сили 20 червня 2018 року, встановлено факт нанесення ОСОБА_3 з боку ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 ОСОБА_3 були спричинені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, синець в ділянці верхньої та нижньої повіки лівого ока, на фоні якого садна, про що зазначено у висновку експерта № 98 від 20 листопада 2017 року.

Факт тілесних ушкоджень, перенесення позивачем відчуття фізичного болю безумовно свідчать про спричинення їй моральної шкоди діями відповідача ОСОБА_4.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 10 000 гривень, зазначив, що він виходить з засад справедливості, розумності та виваженості.

Колегія суддів, перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги щодо необхідності зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, враховує, що поняття моральної шкоди є оціночним, також бере до уваги те. що що в результаті неправомірних дій відповідача локалізація тілесних пошкоджень позивача була в основному на голові та особливо лицьовій ділянці голови, що не викликає сумніву в тому, що крім фізичного болю позивач відчувала душевний дискомфорт, в зв'язку з цим підставним є і твердження позивача, що в зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями вона не могла тривалий час вести звичний їй ритм життя, спілкуватися з людьми. Тому апеляційний суд приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є вірним та обґрунтованим, підстав для його зменшення немає.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін як таке, що постановлене з повним та всебічним з'ясуванням обставин справи та з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ямпільского районного суду Вінницької області від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді підпис М. В. Матківська

підпис В. В. Сопрун

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета