Справа № 305/897/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді - доповідача - Готри Т.Ю.,

суддів - Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.,

з участю секретаря судових засідань Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 5 листопада 2018 року, ухваленого суддею Тулик І.І., повний текст рішення складено 13.11.2018 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку шляхом припинення дії, яка порушує право, та зобов`язання вчинення певних дій,

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку шляхом припинення дії, яка порушує право, та зобов`язання вчинення певних дій,

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р4№058949, виданого 24 листопада 2003 року Богданською сільською радою Рахівського району Закарпатської області, він є власником земельної ділянки площею 0,29 га, що розташована на території Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатсьокї області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відомості відносно цієї земельної ділянки внесені до Державного земельного кадастру, а зовнішні межі земельної ділянки встановлені в натурі (на місцевості) при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Разом із тим, всупереч чинному законодавству, відповідачем ОСОБА_2 здійснено самовільне захоплення частини земельної ділянки, належної йому на праві приватної власності, у зв"язку з чим він позбавлений реального, повного та безумовного володіння, розпорядження та користування своєю земельною ділянкою. Площа самовільно захопленої відповідачем земельної ділянки, яка становить 47,25 кв.м, на даний час є відгородженою відповідачем від його земельної ділянки новою огорожею. На даній земельній ділянці відповідач завозить та складує паливні матеріали, дрова, здійснюючи в подальшому за потреби їх розпиловку. При цьому, під час завезення дров на захоплену земельну ділянку, відповідач допустив знищення вантажними автомобілями частини земельної ділянки шляхом пошкодження родючого шару грунту, а під час розпиловки дров - засмічення земельної ділянки пилинням, що призводить до погіршення якісних характеристик грунту та урожайності земельної ділянки. З метою досудового врегулювання спору, він звертався до органу місцевого самоврядування - Богданської сільської ради із відповідною заявою, внаслідок чого комісією сільскої ради спірне питання розглянуто на місці, про що складено відповідний акт, яким підтверджено факт самовільного захоплення земельної ділянки відповідачем та запропоновано останньому в місячний термін встановити (відновити) огорожу по межі земельної ділянки, яка в Державному акті на право приватної власності зазначена, як межа від В до Г - землі сільської ради (земельна ділянка №2). На його усні звернення до відповідача щодо припинення дій, які порушують його суб"єктивне право, останній не реагує.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив суд усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою загальною площею 0,29 га, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :10:001:0047, належної йому на приватній власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 №058949 від 24 листопада 2003 року, - шляхом зобов"язання ОСОБА_2 звільнити самовільно захоплену ним земельну ділянку площею 47,25 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 ; - привести цю земельну ділянку в придатний для використання стан шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі довжиною 31,20 погонних метра; - відновити зруйновану огорожу в межах каталогу координат та довжин ліній земельної діляни №12-13 згідно кадастрового плану земельної ділянки № 2 в місці, де земельна ділянка, яка належить йому на праві приватної власності, межує із землями сільської ради, і вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічний позов до ОСОБА_1 , третіх осіб без самостійних вимог: Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, Управління Держгеокадастру в Рахівському районі Закарпатської області, про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю шляхом скасування його державної реєстрації.

Ухвалою Рахівського районного суду від 3 жовтня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою цього ж суду від 5 листопада 2018 року провадження в справі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 закрито, у зв"язку з відмовою позивача від позову.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 5 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити. Вказував на те, що матеріалами справи, зокрема і висновком земельно-технічної експертизи, встановлено захоплення відповідачем ОСОБА_2 належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, що вказує на порушення його земельних прав, а тому суд помилково дійшов висновку про відмову у позові.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Поштак Ю.С. апеляційну скаргу не визнала, просила рішення суду залишити без змін.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що ОСОБА_1 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р4№058949, виданого 24 листопада 2003 року Богданською сільською радою Рахівського району Закарпатської області, є власником земельної ділянки площею 0,29 га, що розташована на території Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатсьокї області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності ОСОБА_1 щодо вказаної земельної ділянки стверджується і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.10.2015 (а.с.7-8).

У позовній заяві ОСОБА_1 вказував на те, що відповідачем ОСОБА_2 здійснено самовільне захоплення частини належної йому земельної ділянки, у зв"язку з чим він позбавлений права користування своєю земельною ділянкою, де площа самовільно захопленої відповідачем земельної ділянки становить 47,25 кв.м., яка на даний час є відгородженою відповідачем від його земельної ділянки новою огорожею.

Як на доказ самовільного захоплення відповідачем земельної ділянки, позивач посилався на лист Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №170 від 25 травня 2015 року, в якому йдеться, що на усне звернення ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 щодо самовільно захопленої земельної ділянки мешканцем АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , то зазначене питання було розглянуто з виїздом на місце за участі депутата виборчого округу Штенюка М.М., юрисконсульта сільської ради Ганиш П.І., землевпорядника Бешоти О.П. в присутності заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_5 В результаті обстеження даної ділянки встановлено, що громадянином ОСОБА_2 дійсно вчинено самовільний захват земельної ділянки в розмірі 47,25 кв.м.

Факт самовільного захоплення відповідачем земельної ділянки позивача також стверджується і висновком земельно-технічної експертизи №6 від 06.12.2017, складеним експертом Шимоняк В.Я., яким встановлено, що рішенням Богданської сільської ради від 04.02.1997 року ОСОБА_2 , мешканцю АДРЕСА_3 , безкоштовно було передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель розмірі 0,10 га та для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,08 га. Однак, право власності на вказані земельні ділянки належним чином не оформлені. Також висновком встановлено, що зі сторони ОСОБА_2 був зроблений захват земельної ділянки ОСОБА_1 , належної йому на праві приватної власності, площею 97 кв.м., згідно з додатком №2 до експертизи це точки від Е до В .

Отже з наведеного слідує, що висновком земельно-технічної експертизи було встановлено площу захоплення земельної ділянки позивача зі сторони ОСОБА_2 в більшому розмірі, а саме 97 кв.м., аніж позивачем ОСОБА_1 зазначено у позовній заяві - 47,25 кв.м., в якій він посилався на лист Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №170 від 25 травня 2015 року, згідно з яким комісією зазначене питання було розглянуто з виїздом на місце і обстеженням земельної ділянки позивача.

Проте, апеляційний суд був позбавлений можливості з`ясувати точний розмір захопленої відповідачем земельної ділянки, встановити поворотні точки цієї земельної ділянки, так як на неодноразові виклики судового експерта Шимоняк В.Я. в судове засідання Закарпатського апеляційного суду, які були надіслані йому рекомендованим листом, такі поверталися до суду без вручення їх експерту. А позивач ОСОБА_1 в жодне судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачено статтею 152 ЗК України, згідно якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 8 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем у позовній заяві не зазначено точне місце розташування захопленої відповідачем земельної ділянки площею 47,25 кв.м., а саме поворотні точки цієї ділянки відповідно до виданого позивачу Державного акта на право власності на землю, і за відсутності таких відомостей в матеріалах справи, та наявності суперечливих доказів щодо розміру площі захопленої земельної ділянки, колегія суддів вважає, що відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 , в якій він просив усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою загальною площею 0,29 га, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :10:001:0047, належної йому на приватній власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 №058949 від 24 листопада 2003 року, - шляхом зобов"язання ОСОБА_2 звільнити самовільно захоплену ним земельну ділянку площею 47,25 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 ; - привести цю земельну ділянку в придатний для використання стан шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі довжиною 31,20 погонних метра; - відновити зруйновану огорожу в межах каталогу координат та довжин ліній земельної діляни №12-13 згідно кадастрового плану земельної ділянки № 2 в місці, де земельна ділянка, яка належить йому на праві приватної власності, межує із землями сільської ради.

Керуючись ст.ст. 374, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 5 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: