ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 лютого 2029 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/3551/18

Головуючий у першій інстанції - Ченцова С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/156/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_2

Відповідачі: Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області, Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради, Державна казначейська служба України

Особи, які подали апеляційні скарги: Державна казначейська служба України, Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди (суддя Ченцова С.М.), ухвалене о 16 год. 36 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 20 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди за рахунок державного бюджету України 100 000 грн шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України. Позов мотивовано тим, що постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22 березня 2012 року було задоволено позов ОСОБА_2 та зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради провести перерахунок та здійснити виплати йому щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених коштів. Зазначене судове рішення було звернуто до примусового виконання. Позивач вказує, що на даний час судове рішення залишається невиконаним, щорічна грошова допомога за 2011 рік йому не виплачена. За доводами ОСОБА_2, у зв'язку із тривалим невиконанням судового рішення державою, яка не змогла належним чином організувати систему виконання, позивачу заподіяна моральна шкода, розмір якої він оцінює в 100 000 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16 листопада 2018 року позов задоволено частково; стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою 3504030 на користь ОСОБА_2 10000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Рішення суду мотивовано тим, що дії співробітників державної виконавчої служби неодноразово були визнані судовими рішеннями неправомірними, а завдана позивачу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з надмірно тривалим невиконанням державним виконавцем рішення суду.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказує, що всупереч вимогам чинного законодавства судом не проаналізовано, чи дійсно позивачеві заподіяно страждання (фізичні, душевні або психічні) та не зазначено, у чому конкретно вони полягали; не досліджено характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). За доводами Державної казначейської служби України, у рішенні суду відсутні посилання на стан здоров'я позивача, тяжкість, чи зазнавав він вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, чи потрібен позивачу час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

В апеляційній скарзі Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16 листопада 2018 року та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Відповідач посилається, що позивачу неодноразово направлялися повідомлення та роз'яснення щодо права стягувача на звернення до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з метою виконання рішення суду в порядку, визначеному Постановою КМУ №440 від 03.09.2014 року, якою затверджено «Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», проте він не скористався таким правом. Відповідач вважає, що державний виконавець вжив всіх необхідних, передбачених законодавством України, заходів по виконанню рішення суду. За доводами Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, розмір моральної шкоди позивачем не доведено і жодним чином не обґрунтовано, будь-які розрахунки та докази ним також не надані. Також відповідач вказує, що судом першої інстанції не досліджувалось питання незаконності дій та бездіяльності відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області і дане питання не було предметом вимог ОСОБА_2

У відзиві на апеляційні скарги Чернігівська місцева прокуратура підтримала доводи апеляційних скарг, вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. У відзиві зазначається, що судом першої інстанції не проаналізовано, які моральні страждання завдані позивачу, не досліджено характеру немайнових втрат позивача, посилання на рішення судів про визнання дій державного виконавця неправомірними жодним чином не свідчить про безспірне заподіяння позивачу моральної шкоди.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22 березня 2012 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_2; визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради щодо нарахування не в повному обсязі та невиплаті ОСОБА_2 за 2011 рік щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених коштів (а.с.20 т.1).

На виконання зазначеної постанови суду 09.09.2013 року було видано виконавчий лист №2-а/2515/177/2012.

Постановою старшого державного виконавця Сенченко М.В. відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 08 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа, надано строк для самостійного виконання - до 15 листопада 2013 року (а.с.103 т.1).

Згідно листа Управління праці та соціального захисту Новозаводської районної у м.Чернігові ради від 21 листопада 2013 року Управління виконало рішення суду в частині зобов'язання здійснити ОСОБА_2 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік та не має можливості виконати рішення суду про зобов'язання здійснити виплату допомоги у зв'язку з тим, що бюджетні призначення на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у Державному бюджеті на 2013 рік не передбачені, видатки на зазначені цілі не затверджувались у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та у відповідних паспортах бюджетних програм (а.с.104 т.1).

У грудні 2013 року відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення, у зв'язку з чим постановою від 23 грудня 2013 року старшого державного виконавця зупинено виконавче провадження (а.с.109 т.1).

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24 січня 2014 року змінено спосіб і порядок виконання рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22 березня 2012 року в частині зобов'язання Управління праці та соціального захисту Новозаводської районної у м.Чернігові ради провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік на стягнення з Управління праці та соціального захисту Новозаводської районної у м.Чернігові ради на користь ОСОБА_2 5265 грн щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік (а.с. 110-111 т.1). Проте ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року зазначену ухвалу суду було скасовано і постановлено нову, якою у задоволенні заяви про зміну та порядку виконання рішення суду відмовлено (а.с.112-113 т.1).

17 липня 2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС було поновлено виконавче провадження (а.с.118 т.1), а 28 серпня 2014 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки застосувати до боржника штрафні санкції неможливо, враховуючи, що рішення суду боржник не виконує з незалежних від нього обставин (відсутні кошти на рахунках для даного виду виплат) (а.с.119 т.1).

Постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14 жовтня 2014 року визнано незаконною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Сенченко М.В. від 28.08.2014 року про закінчення виконавчого провадження №40739253 по виконанню виконавчого листа №2-а/2515/177/2012, виданого 09.09.2013 року Новозаводським районним судом м.Чернігова; у іншій частині позову відмовлено (а.с.123-126 т.1).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС від 17 жовтня 2014 року відновлено виконавче провадження (а.с.122 т.1).

12 листопада 2014 року і 15 грудня 2014 року за невиконання рішення суду на Управління праці та соціального захисту Новозаводської районної у м.Чернігові ради накладено штрафи у розмірі відповідно 680 грн і 1360 грн згідно постанов головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень (а.с.133 т.1).

Постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2015 року, і постановою від 03 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні адміністративних позовів Управління праці та соціального захисту Новозаводської районної у м.Чернігові ради до Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанов відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про накладення штрафів ВП №40739253 від 12 листопада 2014 року і від 15 грудня 2014 року (а.с.157-159, 208-210 т.1).

14 грудня 2015 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління ДВС звернувся до Чернігівського міського відділу міліції УМВС України в Чернігівській області з поданням щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ст.382 КК України винних посадових осіб Управління праці та соціального захисту Новозаводської районної у м.Чернігові ради (а.с.216-219 т.1).

У той же день старшим державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки виконати рішення без участі боржника неможливо, до останнього у відповідності до ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» застосовано штрафні санкції та внесено подання до правоохоронних органів про притягнення боржника до відповідальності згідно з законом (а.с.220-221 т.1).

Постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 08 лютого 2016 року визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Постилякової М.Б. щодо закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом від 09 вересня 2013 року №2-а/2515/177/2012; скасовано постанову старшого державного виконавця від 14.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження (а.с.27-28 т.1).

08 квітня 2016 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС відновлено виконавче провадження (а.с.228 т.1).

Згідно відповіді Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 20 квітня 2018 року на звернення ОСОБА_2 рішення суду виконано частково в частині нарахування допомоги в сумі 5265,00 грн, але виплата не здійснена в зв'язку з відсутністю коштів (а.с.25-26 т.1).

Право на справедливий суд, гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. Право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід'ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції ("Іммобільяре Саффі" проти Італії", заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997, § 40). У пілотному рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява 40450/04, п. 46) Європейський суд з прав людини зазначив: "...що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі "Метаксас проти Греції" (Metaxas v. Greece), N 8415/02, п.19, від 27 травня 2004 року; та у справі "Лізанец проти України" (Lizanets v. Ukraine), N 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року). У п. 54 звернув увагу, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v .Ukraine), N1811/06, від 19 лютого 2009 року).

У пунктах 35, 38, 82 справи "Бурмич та інші проти України" Європейський суд вказує на справу "Бурдов проти Росіїї" (№2), в якій зокрема вказано: "У випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов'язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу".

Практика Європейського суду з прав людини визнає не отримані за рішенням суду кошти саме порушенням Протоколу 1 ("Бурдов проти Росії", "Юрій Миколайович Іванов проти України", "Агрокомплекс проти України").

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів визначено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 56 Конституції України, статей 1173, 1174 ЦК України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або зеперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Обґрунтовуючи наявність підстав для задоволення позову, ОСОБА_2 посилався на ту обставину, що він є інвалідом II групи, постійно знаходиться в домашніх умовах, потребує посиленого догляду та лікування, стягнення на його користь коштів має для нього серйозне значення для організації свого життя, при цьому судове рішення не виконується більше п'яти років, тривале невиконання змушує позивача хвилюватись, звертатись в різні інстанції і навіть повторно просити захист в судовому порядку.

Зазначене підтверджується матеріалами справи, зокрема, копіями посвідчень, згідно з якими ОСОБА_2 є пенсіонером, інвалідом 2 групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2) (а.с.32 т.1). Позивач має ряд захворювань, які потребують прийому ліків, було рекомендовано оперативне лікування, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.29-31 т.1).

Матеріалами справи також підтверджено, що судовим рішенням, ухваленим ще у 2012 році, визнано неправомірними дії органу місцевого самоврядування - Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради і зобов'язано провести перерахунок та здійснити виплату коштів за 2011 рік, яке на даний час не виконане. Дії державної виконавчої служби щодо закінчення виконавчого провадження визнавались незаконними у судовому порядку. Оскільки було порушено право позивача на належне та своєчасне виконання судового рішення, ОСОБА_2 зазнав душевних страждань, змушений був неодноразово звертатись до суду для відновлення своїх прав, що є підставою для стягнення на його користь моральної шкоди.

У зв'язку з викладеним, є необгрунтованими доводи апеляційних скарг про відсутність доказів на підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди.

Посилання Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, що державний виконавець вжив усіх необхідних заходів по виконанню рішення суду, не спростовують факту тривалого невиконання судового рішення і не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності за шкоду, завдану особі органом державної влади або органом місцевого самоврядування у зв'язку з таким невиконанням.

Враховуючи викладене, доводи апеляційних скарг правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог не спростовують, оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: