Справа № 159/4912/19
Провадження № 2/159/1276/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання об`єктом права спільної сумісної власності та визначення часток співвласників, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності та визначення часток співвласників.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що позивач з 27.07.1996 року по 20.10.2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2016 року було розірвано.

Від вказаного шлюбу у сторін народилося шестеро дітей. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 26.07.2016 року на утримання чотирьох неповнолітніх дітей з позивача стягуються аліменти у розмірі 50% від усіх видів доходів, а також 1000,00 грн. щомісячно - на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

За час перебування у шлюбі позивач з відповідачем за спільні кошти і спільними зусиллями побудували житловий будинок АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу сторони проживають разом у вказаному будинку, однак між сторонами виникають конфлікти з приводу прав на будинок. Через неприязнь до позивача колишня дружина пише скарги у різні інстанції з надуманих підстав, тим самим створюючи складні умови для сумісного проживання.

Право власності на спільний будинок зареєстровано 13.06.2007 року в Реєстрі прав власності в на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення Радошинської сільської ради Ковельського району №8/40 від 14.12.2006 року та свідоцтва про право власності. Оскільки власником майна є ОСОБА_2 , позивач позбавлений можливості звертатися до установ з приводу реалізації свого права на володіння і управління будинком. Існує ймовірність того, що відповідач може одноосібного розпорядитися майном, без згоди позивача. Оскільки житловий будинок був створений сторонами, як подружжям за спільні кошти в період перебування в шлюбі, позивач вважає, що він є об`єктом спільної сумісної власності.

З врахуванням наведеного, позивач просив суд визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно - реєстраційний номер 18131806 , на ім`я ОСОБА_2 , об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та визначити частки співвласників у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , встановивши частку ОСОБА_2 в розмірі Ѕ частини будинку, ОСОБА_1 в розмірі Ѕ частки будинку.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.09.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач відзив на пред`явлений позов не подала. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2016 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 27 липня 1996 року Радошинською сільською радою Ковельського району, Волинської області, актовий запис № 5, розірвано.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 177106817 від 12.08.2019 року, встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_2 . Право власності зареєстровано 13.06.2007 року на підставі рішення Радошинської сільської ради № 8/40 від 14.12.2006 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, спірний житловий будинок набутий сторонами, тобто подружжям, за час шлюбу, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності, як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Зважаючи на дану правову норму, слід прийти до висновку, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю позивача та відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами відсутні домовленості про розмір часток в праві спільної власності на спірний будинок.

Без визначення частки позивача в даному нерухомому майні останній не має змоги вільно розпорядитись своєю часткою у спільному майні, що прямо зумовлює порушення його законних прав та інтересів останнього, які підлягають захисту та відновленню судом.

Таким чином, зважаючи на викладені обставини та аналізуючи правові норми, що регулюють правовідносини, які склались в даному випадку між сторонами по справі, суд прийшов до переконливого висновку, що позивачу та відповідачу належать рівні частки в цьому майні, а тому частка позивача становить 1/2.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно вимог ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, станом на день звернення з даним позовом, складає- 768,40 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру: "визнання об`єктом права спільної сумісної власності" та "визначення часток співвласників".

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати по справі в сумі 1536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 368, 370 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 71 СК України суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання об`єктом права спільної сумісної власності та визначення часток співвласників, - задовольнити повністю.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно - реєстраційний номер 18131806 , на ім`я ОСОБА_2 , об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ (одну другу) частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ (одну другу) частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий:П. Ю. Бойчук