ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/461/19 Справа № 206/6422/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Маймур Г.Я. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Свистунової О.В.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба Олена Анатоліївна, про визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 15 жовтня 2007 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого остання отримала 105 тис. доларів з процентною ставкою 12, 90% річних з кінцевим терміном погашення 16 жовтня 2017 року.

У забезпечення виконання кредитного договору 15 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання поручилася за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань у повному обсязі, що витікають із кредитного договору №0.

Оскільки своїх зобов`язань по кредитному договору ОСОБА_2 належним чином не виконує, просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на його користь заборгованість по кредиту у розмірі 1 063 813 грн. 22 коп.

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 15 жовтня 2007 року від її імені невідомою особою було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 та договір споживчого кредиту №0, однак кредитні договори вона не підписувала, жодних грошових коштів не отримувала, а тому просила визнати зазначені кредитні договори недійсними та недійсним договір поруки.

Також позивач просила визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна - нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , укладений між банком та нею у забезпечення виконання зобов`язань по кредитних договорах, посилаючись на те, що вказаний договір теж нею не підписувався.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Визнано недійними договори про надання споживчого кредиту №№0, НОМЕР_1 від 15 жовтня 2007 року, укладені між банком та ОСОБА_2. , та визнано недійним договір іпотеки №0//З, посвідчений 15 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба О.А., зареєстрований в реєстрі за № 6244, укладений між банком та ОСОБА_2 . У задоволенні зустрічного позову про визнання договору поруки недійсним відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору іпотеки №0//З, укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк», посвідченого 15 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба О.А., зареєстрованого в реєстрі за №6244, скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області в частині вирішення позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба О.А. про визнання недійсними договорів надання споживчого кредиту №№0 та 0 -скасовано та справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті судові рішення залишено без змін.

У лютому 2015 року представником позивача ПАТ «УкрСиббанк» було уточнено позовні вимоги, згідно яких він просив стягнути з відповідачів солідарно 6 173 579,87 грн.

Рішенням Самарського районного суду від 03 вересня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 15 жовтня 2007 року, яка утворилась станом на 18 лютого 2015 року і складається із: заборгованості за кредитом 2 702 158, 46 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 2 565 967, 73 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 387 187, 63 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками 518 266, 05 грн., а всього 6 173 579, 87 грн.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба О.А. про визнання договору про надання споживчого кредиту №0 від 15 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсиббанк» недійсним. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба О.А. про визнання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 15 жовтня 2007 року укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» недійсним.

З даними рішеннями суду не погодилась ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми боргу з ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» в цій частині відмовити та задовольнити позов ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Міщанін Є.В. представник ПАТ «УкрСиббанк» надав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що вона є необгрунтованою та не підлягає задоволенню

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті "Голос України" № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Дніпровського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи передано до Дніпровського апеляційного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддів, які входять до складу колегії.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2007 року між банком і ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. За змістом п. 1.1. цього договору банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) 105 тис.доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Відповідно до п.1.2.2 договору позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені в графіку погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але не пізніше 16 жовтня 2007 року.

Пунктом 1.3.1 договору визначено, що за користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, рахуючи дату видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,90% річних, після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору.

15 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було погоджено графік погашення кредиту та укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 15 жовтня 2007 року.

15 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 0/П, відповідно до якого остання поручилася за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань у повному обсязі, що витікають із кредитного договору № 0.

15 жовтня 2007 року між банком і ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0/2. За змістом п 1.1. цього договору банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредит (кредитні кошти) у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 2 688 грн., сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, зазначених в договорі. Відповідно до п.1.4.1 договору надання банком траншу здійснюється 15 жовтня 2008 року.

15 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту № 0/2, якою визначені штрафні санкції договору та інші умови.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами, 15 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 0//З, за умовами якого остання передала банку в заставу нежитлове приміщення загальною площею 42,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі укладеного та нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2007 року за реєстр.№ 6238. Ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності становила 707 тис.грн.

Підпис у договорі іпотеки № 0/112348300/3 від 15 жовтня 2007 року виконано особисто ОСОБА_2 , що встановлено рішенням суду на підставі почеркознавчої експертизи № 146 від 22 червня 2012року.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 146-12 від 22 червня 2012 року у графі «Іпотекодавець» договору іпотеки №0/112348300/3 від 15 жовтня 2007 року підпис від імені ОСОБА_2 виконано особисто ОСОБА_2

Станом на 18 лютого 2015 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 6 173 579, 87 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 102 514, 81 дол. США, що за курсом НБУ становить 2 702 158, 76 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 97 347, 99 дол. США, що за курсом НБУ становить 2 565 967, 73 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 387 187, 63 грн. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 518 266, 05 грн.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі, щодо припинення її поруки у зв`язку зі збільшенням розміру процентної ставки без згоди поручителя та її повідомлення про такі зміни умов договору колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки умовами кредитного договору передбачена можливість зміни відсоткової ставки, не встановлюючи обмежень щодо розміру такого збільшення (п.5.1 кредитного договору). Разом з цим, додатковою угодою від 15 жовтня 2007 року доповнено п`ятий розділ кредитного договору новим абзоцом, який деталізую порядок та умови можливого збільшення відсоткової ставки на підставі п.5.2 кредитного договору, не змініючи зміст існуючих зобов`язань та не змінює існуючу процентнку ставку.

На зміну умов основного договору, внаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається. Такі зміни не є підставою для застосування наслідків передбачених ч.1 ст.559 ЦК України.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

О.В. Свистунова