КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/477/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року місто Київ

справа № 757/72415/17-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Писанця В.А., повний текст рішення складено 12 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановлення порядку участі у вихованні дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив:

зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати йому у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;

встановити наступний порядок та способи його участі у вихованні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

- періодичні побачення з донькою з можливістю відвідування ОСОБА_5 місця проживання батька з наступним графіком:

1-ша та 3-тя субота, 1-ша та 3-тя неділя кожного місяця, з 16:00 год. суботи до 18:00 год. неділі;

2-га та 4-та неділя кожного місяця, з 12:00 год. до 20:00 год.;

кожна середа протягом навчального року, з 16:00 год. до 20:00 год. із зобов'язанням батька забирати та привозити дитину матері особисто та за свій рахунок;

- спільний відпочинок доньки з батьком влітку (на морі, курорті, інших місцях відпочинку, в тому числі за кордоном) за наступним графіком:

з 23 червня по 07 липня кожен парний рік;

з 05 серпня по 20 серпня кожен непарний рік, із зобов'язанням батька забирати та привозити дитину матері особисто та за свій рахунок;

- спільний відпочинок доньки ОСОБА_5 з батьком взимку (на морі, курорті, інших місцях відпочинку, в тому числі за кордоном) за наступним графіком:

з 30 грудня кожного непарного року по 04 січня кожного парного року;

з 05 січня по 10 січня кожного парного року, із зобов'язанням батька забирати та привозити дитину матері особисто та за свій рахунок;

- побачення батька з донькою щороку на свята та дні народження дитини, батька та рідної бабусі ОСОБА_12 з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька за наступним графіком:

щороку на день народження батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 з 16:00 год. до 20:00 год.;

щороку на день народження доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 з 15:00 год. до 18:00 год. кожен непарний рік, 18:00 год. до 21:00 год. кожен парний рік;

щороку на день народження бабусі ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_7 з 15:00 год. до 18:00 год. кожен непарний рік, з 18:00 год. до 21:00 год. кожен парний рік;

щороку 8 березня, з 16:00 год. до 20:00 год. кожен непарний рік, з 11:00 год. до 16:00 год. кожен парний рік;

щороку на травневі свята, з 18:00 год. 30 квітня до 18:00 год. 02 травня кожен парний рік, з 18:00 год. 08 травня до 18 год. 09 травня кожен непарний рік;

на свято Трійці, з 12:00 год. до 20:00 год. кожен парний рік;

на день Конституції України, з 11.00 год. до 19.00 год. кожен непарний рік;

на день Незалежності України, з 11:00 год. до 19:00 год. кожен парний рік;

на день захисника Вітчизни України, з 10:00 год. до 20:00 год. кожен непарний рік.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він з відповідачем з 03 липня 2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2016 року.

Вказував, що від шлюбу з ОСОБА_4 вони мають дитину: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначав, що з кінця березня 2016 року та по сьогоднішній день відповідач обмежує та забороняє йому спілкуватися з донькою ОСОБА_5, чинить перешкоди будь-яким його контактам з дитиною, забороняє доньці спілкуватись з ним по телефону, на його прохання про спільний з донькою відпочинок категорично відмовляє та чинить психологічний тиск на доньку, налаштовує останню проти батька, викривляє уявлення доньки про батька та повідомляє неправдиву інформацію про нього.

З огляду на викладені обставини та неможливістю вирішити спір мирним шляхом, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції не міг брати до уваги висновок Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім'ї Виконавчого органу Київської міської ради №115 від 13 вересня 2017 року, оскільки психологічне дослідження проведено з порушенням процедури, а саме: при проведенні дослідження не було проведено спільну зустріч дитини окремо з батьком, не було проведено спільну консультацію з батьком та матір'ю, тому вказаний висновок не відображає реального ставлення ОСОБА_5 до батька та реальної ситуації, що склалася у їх відносинах.

Зазначала, що вказане обстеження проведено без використання затверджених державою методик психологічних досліджень, методики, використані при обстеженні - це лише книги психологів, при цьому жодного опису процедури проведення зазначених методик психологічного обстеження ОСОБА_5, отриманих даних та їх аналіз у висновку не наведено.

Вказувала, що аналогічні порушення були допущені і при складанні висновку Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім'ї Виконавчого органу Київської міської ради №045 від 02 березня 2018 року та при проведенні вказаного дослідження не було отримано згоди позивача, як батька на проведення дослідження.

Посилалася на те, що висновок №105/01-1180/В-140 від 07 червня 2018 року Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування є необґрунтованим та не відповідає інтересам дитини.

Вказувала, що Органу опіки та піклування на момент складання висновку було відомо про те, що позивач звернувся до суду з даним позовом щодо участі у вихованні дитини, а тому посилання у висновку на те, що Розпорядження №655 від 01 грудня 2017 року має юридичну силу та обов'язкове до виконання, оскільки воно ніким не оскаржене та не скасовано, а позивач, нібито, не виконує діюче розпорядження, є безпідставним та таким, що суперечить чинному сімейному законодавству України.

Зазначала про те, що висновок Органу опіки та піклування №105/01-1180/В-140 від 07 червня 2018 року грубо порушує інтереси дитини, яка має право на виховання, піклування та спілкування з обома батьками, гарантоване національним та європейським законодавством, а також права позивача, як батька, які є рівними з правами матері.

Посилалася на те, що судом першої інстанції зроблено неправильний висновок, що позивачем не доведено те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Зазначала, що надані позивачем, як свідком покази не були взяті до уваги судом першої інстанції, при цьому в оскаржуваному рішенні судом не зазначаються докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Вказувала, що судом першої інстанції було проігноровано практику Європейського суду з прав людини щодо вирішення справ у подібній категорії та норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Від відповідача ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу представника позивача, в якому остання посилалася на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. Вказувала на те, що позивачем не надано доказів існування з її боку перешкод для його зустрічей з донькою, а існуючий і обов'язків до виконання графік участі батька у вихованні дитини, встановлений Розпорядженням №655 від 01 грудня 2017 року ОСОБА_2 ігнорує. Зазначала, що дитина давно досягла того віку і рівня розвитку, коли вона самостійно висловлює свої думки, побажання або каже про свою незгоду з певними обставинами та вважає, що примусовість у відносинах між батьком та дитиною може завдати суттєвої шкоди психоемоційному, моральному та фізичному стану дитини.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представники апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вказаних підстав.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Направила до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просила розглядати справу у відсутність представника Служби у справах дітей.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено те, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також те, що встановлений розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації №655 від 01 грудня 2017 року порядок та спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною є недостатнім та вважав, що з урахуванням встановленого характеру участі батька у вихованні дитини, є достатнім той порядок, що визначений органом опіки та піклування.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у встановленні порядку участі у вихованні дитини виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 03 липня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2016 року.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційному суді пояснювали, що їх донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір'ю ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до начальника Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації зі скаргою, в якій просив вжити заходи щодо недопущення порушення колишньою дружиною ОСОБА_4 прав спільної дочки ОСОБА_5 на підтримання стосунків та спілкування з батьком, спілкування та догляд обох батьків, здорові та безпечні умови життя, нормальний фізичний, розумовий, психологічний та моральний розвиток.

З листа Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 29 травня 2017 року №105/78-416 вбачається, що з метою перевірки фактів, викладених у заяві ОСОБА_2, спеціаліст Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації 19 травня 2017 року здійснив обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Під час відвідування з'ясовано, що в квартирі створено належні умови для повноцінного виховання та розвитку дітей. ОСОБА_4 належним чином виконує батьківські обов'язки, дбає про фізичний та моральний розвиток малолітніх дітей.

По інформації ОСОБА_4, вона офіційно працевлаштована, самостійно забезпечує родину, присвячує себе вихованню дітей. Малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_6, навчаються в Києво-Печерському ліцеї №171 «Лідер». У позаурочний час діти поглиблено вивчають іноземні мови. Аріна відвідує музичну школу за курсом фортепіано.

Зі слів ОСОБА_4, вона докладає максимум зусиль, щоб розлучення негативно не вплинуло на дітей, жодним чином не налаштовує ОСОБА_9 проти батька та бабусі. Під час опитування, малолітня ОСОБА_5 підтвердила інформацію матері стосовно вільного спілкування із батьком, дівчинка повідомила, що бачить батька, іноді гостює у нього в будинку, він приїжджає до школи та, за бажанням зустрічі, дівчинка телефонує йому з мобільного матері.

У листі зазначено, що під час відвідування, малолітня ОСОБА_6 перебувала в доброму настрої, спостерігався тісний емоційний зв'язок, із матір'ю.

Враховуючи викладене, факту негативного психологічного тиску з боку гр. ОСОБА_4 по відношенню до малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - не вбачається. У даному випадку, відсутні підстави для проведення профілактичної бесіди із матір'ю дітей (т.1 а.с.20-21).

22 травня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до начальника Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою, в якій вказувала на те, що вона не заперечує стосовно зустрічей батька з дитиною, але просила врахувати вік дитини, не позбавляти її материнської підтримки, для більш м'якої і поступової зміни її навколишнього середовища.

Зазначала, що зустрічі батька з дитиною доцільно проводити за її участю, щоб донька могла поступово адаптуватися до змін та не відчувати жодного психологічного дискомфорту.

Таким чином, просила вжити відповідних заходів по врегулюванню зазначеного питання та провести обстеження житлово-побутових умов проживання батька ОСОБА_2 по вул. Цулукідзе, 4 у місті Києві, де періодично проходять його зустрічі з донькою ОСОБА_5 (т.1 а.с.22-23).

Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини, складеного 09 червня 2017 року начальником відділу опіки та піклування служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження квартири позивача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що в квартирі створені умови для перебування малолітньої ОСОБА_5 (т.1 а.с.26-27).

11 липня 2017 року позивач звернувся до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні із дитиною, встановлення порядку участі у вихованні дитини (т.1 а.с.34-40), а 10 серпня 2017 року подав заяву про уточнення заяви про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні із дитиною, встановлення порядку участі у вихованні дитини (т.1 а.с.41-42).

12 липня 2017 року ОСОБА_2 подав до Києво-Печерського ліцею №171 «Лідер» заяву, в якій, зокрема, просив провести з ОСОБА_4 профілактичну бесіду з метою усунення з її боку перешкод на його нормальне та систематичне спілкування з дочкою ОСОБА_5 та неповнолітнім сином ОСОБА_4 від першого шлюбу - ОСОБА_8 (т.1 а.с.77-79).

Із висновку Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім'ї Виконавчого органу Київської міської ради №115 від 13 вересня 2017 року психологічного обстеження дитини - малолітньої ОСОБА_5, 2009 рокународження вбачається, що в результаті проведеного психологічного обстеження з'ясовано, що в емоційній сфері дитини визначена висока тривожність в питанні, які стосуються її батька, що є показником відчуття у дитини невпевненості та незахищеності, які переживає ОСОБА_5 на даний час. Поведінкова сфера стабільна, дівчинка розуміє загальноприйняті норми і правила поведінки, дотримується їх.

До матері у ОСОБА_5 визначені почуття ніжності, щастя та задоволення від їх спілкування, а батька сприймає - як не значимого для неї, який втратив свій авторитет. Під час діагностики (методики «Кактус», «Пошта») у дівчинки простежувалася тривога, разом з тим, зазначала про те, що батько хоч капельку її любить.

Дівчинка травмована поведінкою батька в школі, особливо ситуацією, коли він прагне її бачити під час навчального процесу. Це ставить її в незручне становище, ОСОБА_5 прагне заховатися і бути непомітною, через відчуття, що це ганьбить її перед вчителем та однокласниками. У ОСОБА_5 визначена підозра та недовіра до батька, яка виникла через невиконання свої обіцянок і неповагу до неї особисто.

З даного психологічного обстеження ОСОБА_5, 2009 року народження зроблено висновок про високий рівень емоційної прихильності останньої до матері та брата Нікіти; визначено задоволення потреб та інтересів дівчинки з боку матері; емоційний стан ОСОБА_5 перебуває в кризовому стані, а травмуюча ситуація в школі, через поведінку батька негативно впливає на становлення її особистісної сфери, в зв'язку з чим, малолітній ОСОБА_5 важливо, на даний час пройти курс корекційної роботи з психологом з метою стабілізації її емоційного стану та для відчуття впевненості в майбутньому житті і відновлення позитивних взаємовідносин з батьком; для повноцінного психічного здоров'я розвитку малолітньої ОСОБА_5, важливо, встановити графік зустрічей з батьком, із завчасно обумовленим місцем та часом зустрічі, враховуючи бажання дитини, які мають відбуватися в спокійній атмосфері та поза шкільною територією; батьку ОСОБА_2 та матері ОСОБА_4 скористатися сімейною медіацією з метою налагодження контруктивної комунікації між собою для вирішення питань, пов'язаних з вихованням та навчанням доньки (т.1 а.с.90-93).

Як вбачається з листа Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім'ї Виконавчого органу Київської міської ради №221 від 16 листопада 2017 року з малолітньою ОСОБА_5 в період з 03 жовтня 2017 року по 15 листопада 2017 року була проведена корекційна робота, з метою стабілізації її емоційного стану, відновлення позитивних взаємовідносин з батьком. Аріна відвідала шість корекційних занять, а 12 жовтня 2017 року була організована зустріч ОСОБА_2 з донькою.

За результатами роботи зроблено висновок, що після корекційних занять емоційний стан ОСОБА_5 залишається нестабільним, дівчинка потребує впевненості у безпеці, формуванні довіри і поваги до неї з боку батька, розуміння її внутрішніх переживань, що на даний час забезпечується тільки з боку матері.

На підставі спостережень визначено, що батько упереджено ставиться до взаємодії з донькою, присутні спроби наговорити негативну інформацію про матір, продовжуються образи та розпитування про особисте життя матері, високий рівень категоричності та зневаги до неї, що негативно сприймається ОСОБА_5 (т.1 а.с.95-96).

Розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації №655 від 01 грудня 2017 року «Про визначення участі батька у вихованні малолітньої доньки» визначено участь ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5, наступним чином:

- в першу та третю неділю кожного місяця з 12.00 год. до 15.00 год. ОСОБА_2 зустрічається з малолітньою донькою ОСОБА_5, а також може забирати доньку з місця її проживання /перебування для спільного проведення часу, за згодою дитини та у присутності ОСОБА_4 або третьої особи, яка погоджена матір'ю та батьком дитини (т.1 а.с.97).

Висновком Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім'ї Виконавчого органу Київської міської ради №045 від 02 березня 2018 року психологічного обстеження дитини - малолітньої ОСОБА_5, 2009 рокународження визначено надійну емоційну прив'язаність малолітньої ОСОБА_5 до матері, брата Нікіти та задоволення її потреб і інтересів з боку матері; емоційний стан ОСОБА_5 перебуває в стабільному стані завдяки підтримці матері, брата, бабусі, дідуся; батько ОСОБА_2 має надмірні вимоги до дитини та не враховує бажання і потреби доньки, що не сприяє налагодженню позитивних та довірливих відносин між ними.

У вказаному висновку зазначено, що поведінкова сфера ОСОБА_5 достатньо стійка, вольові зусилля достатні. Аріна дотримується встановлених норм та правил поведінки. Разом з тим, дівчинка чуйна та довірлива, може бути лідером, Ведуча мотивація для дівчинки - висока оцінка авторитетного дорослого, яким є мама.

За результатами роботи визначено, що у ОСОБА_5 існує рівень високої довіри до мами, партнерський стиль взаємодії, матері притаманні такі риси, як м'якість, цілісне ставлення та відкритість, вона враховує думку доньки (методика «Колірний тест відносин» А.Еткіна). Визначено сформовану надійну емоційну прив'язаність до мами, до якої дівчинка проявляє такі почуття: «повага, любов, надія» (методика «Мої емоції. Сімейка Гномс»). Визначені теплі стосунки і позитивне ставлення до брата Нікіти, діти один одному йдуть на поступки, підтримують один одного.

Діагностовано відсутність прив'язаності ОСОБА_10 до батька, називає його «Вадим»,визначає його в негативному виборі (методика «Кольорова соціометрія») та сприймає його як особу, яка не розуміє її, не любить і не цікавиться здоров'ям, її інтересами.

Вказано, що неприйняття дівчинкою авторитету батька, основною функцією якого є здійснення виховного впливу, обумовлено типом батьківського ставлення ОСОБА_2 до ОСОБА_10, а саме: батьківська надмірна вимогливість та непослідовність, відсутність позитивно забарвленого емоційного контакту з донькою (т.1 а.с.106-110).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не міг брати до уваги висновки Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім'ї Виконавчого органу Київської міської ради №115 від 13 вересня 2017 року та №045 від 02 березня 2018 року психологічного обстеження дитини - малолітньої ОСОБА_5, 2009 року народження, оскільки психологічне дослідження проведено з порушенням процедури та без використання затверджених державою методик психологічних досліджень колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з вказаних висновків вони є наслідком роботи спеціалістів, які в процесі взаємодії та діагностики родини використовували різні методи, такі як: бесіда, спостереження, діагностика та застосовували різні методики для дослідження міжособистісних відносин у сім'ї, для визначення психоемоційного стану і особистісних характеристик, оцінки емоційного стану дитини.

Частиною 8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З висновку органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 07 червня 2018 року №105/01-1180/В-140 вбачається, що враховуючи всі обставини справи, зокрема, думку дитини, її вік та стан здоров'я, дослідивши надані сторонами пояснення та докази, враховуючи фактичну відсутність перешкод з боку матері дитини, керуючись чинним законодавством України, заслухавши думку членів комісії з питань захисту прав дитини від 05 червня 2018 року, та діючи в інтересах малолітньої дитини, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначати участь ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5, 2009 року народження, оскільки зі сторони матері дитини - ОСОБА_4 відсутні будь-які перешкоди у спілкуванні доньки з батьком.

У висновку зазначено, що з пояснень матері дитини відомо, що батько малолітньої ОСОБА_5 не виконує діюче розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації №655 від 01 грудня 2017 року «Про визначення участі батька у вихованні малолітньої доньки» та не з'являється за адресою проживання дитини для проведення спільних зустрічей.

Так, за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 представник органу опіки та піклування двічі направлявся за адресою проживання дитини для контролю за виконанням розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації №655 від 01 грудня 2017 року «Про визначення участі батька у вихованні малолітньої доньки», зокрема: 21 січня 2018 року та 20 травня 2018 року. Під час вказаних зустрічей, жодних перешкод з боку матері дитини не було зафіксовано. 21 січня 2018 року ОСОБА_2 з'явився на зустріч, але дитина не захотіла з ним проводити час. 20 травня 2018 року ОСОБА_2 для проведення зустрічі з донькою взагалі не з'явився.

Вказано, що ОСОБА_5 має вади здоров'я, у зв'язку з чим, їй категорично заборонено фізичні та психо-емоційні навантаження, а також, рекомендовано виключити стресові ситуації(т.1 а.с.125-127).

Згідно з довідкою КНП «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району міста Києва Філія №2 від 23 січня 2019 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено діагноз: Аномалія Ебштейна, тип А, невелика тристулкова недостатність, синдром WPWз короткими рідкими пароксизмами.

Рекомендовано: спостереження кардіолога за місцем проживання; санація хронічних вогнищ інфекції; помірні фізичні навантаження не противопоказані; заняття фізичною культурою в підготовчій групі; електрофізіологічне дослідження та проведення РЧКД в плановому порядку за згодою батьків; заборона психо-емоційних перенавантажень та виключення стресових ситуацій (т.2 а.с.16).

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.5 СК України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно з ч.ч.2, 8, 9ст.7 СК Українисімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ст.ст.8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 3Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII визначено, щов усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У п.п.1, 3 статті 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olssonv. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд повинен врахуватипринцип рівності прав батьків у вихованні дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

За відсутності виключних обставин, які б могли свідчити про те, що особисте спілкування батька, діда і баби дитини між собою суперечить інтересам дитини, встановлення такого обмеження є порушенням не лише прав батька, діда і баби, а і самої дитини. Вказане підтверджується також рішеннями Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року, «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року).

Згідно з ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньообґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що позивач, як батько, який проживає окремо від дитини, як і мати малолітньої ОСОБА_5, 2009 року має право на особисте спілкування з донькою, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Отже, висновок органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 07 червня 2018 року №105/01-1180/В-140 є рекомендаційним, а тому не має для суду наперед установленої сили і оцінюється судом у сукупності з наданими доказами.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції, згідно з якими держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки й приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

У вітчизняному законодавстві теж закріплено відповідні положення щодо забезпечення прав дитини на власну думку.

Так, в судовому засіданні Київського апеляційного суду малолітня ОСОБА_5, 2009 року народження, в присутності представників сторін, психолога ОСОБА_11 висловила свою думку з приводу спілкування з батьком.

ОСОБА_9 пояснювала, що з батьком ОСОБА_2 вона бачитися не хоче, оскільки ображена на нього.

Заслухавши думку дитини, апеляційна інстанція вважає, що зазначена думка ОСОБА_5, 2009 року народження про не бажання бачитися з батьком не носять ознак нав'язування чужої думки.

Разом з тим, колегія суддів враховує ставлення позивача до доньки, його бажання приймати активну участь у її вихованні, те, що виховання доньки, участь у піклуванні про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов'язком позивача.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про встановлення порядку участі у вихованні дитини, суд першої інстанції на вищевказані обставини уваги не звернув та не врахував принцип рівності прав батьків щодо дитини.

А відтак, колегія суддів, виходячи з необхідності забезпечення найкращих інтересів дитини, враховуючи, що зустрічі дитини з батьком не повинні носити формальний характер, бути достатніми за часом для спілкування батька з донькою, з урахуванням дотримання розумного балансу на участь кожного з батьків у вихованні дитини, стан здоров'я дитини та думку дитини колегія суддів вважає за доцільне визначити спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з його донькою ОСОБА_5, встановивши такі дні та години побачень з дитиною:

- перша та третя субота кожного місяця з 12.00 год. до 17.00 год. з урахуванням бажання дитини на проведення зустрічей, із зобов'язанням батька забирати та привозити дитину матері особисто та за свій рахунок;

- друга та четверта неділя кожного місяця з 12.00 год. до 17.00 год. з урахуванням бажання дитини на проведення зустрічей, із зобов'язанням батька забирати та привозити дитину матері особисто та за свій рахунок;

- у день народження батька ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_9, щороку з 16.00 год. до 20.00 год., з урахуванням бажання дитини на проведення зустрічі.

При цьому, колегія суддів, враховуючи вік дитини, прив'язаність її матері та з метою адаптації дитини вважає за доцільне перші десять побачень провести у присутності матері дитини ОСОБА_4 або третіх осіб, які погоджені матір'ю та батьком дитини, з урахуванням бажання дитини на проведення зустрічей, а вподальшому такі зустрічі мають бути без присутності матері, з метою надання можливості батьку відновити контакт з донькою та забезпечити їй комфортне спокійне спілкування без впливу матері.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що з урахуванням ставлення дитини до батька необхідно обов'язково враховувати наявність згоди/бажання дитини на проведення зустрічей, оскільки за станом здоров'я ОСОБА_5 необхідно виключити стресові ситуації та психо-емоційні навантаження.

Колегія суддів вважає, що визначення вищевказаного способу участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідає віковим потребам дитини та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов'язку є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання доньки, а тому підстав для визначення способу, запропонованого позивачем суд не вбачає.

Разом з тим, слід зазначити, що у разі зміни обставин, пов'язаних з віком дитини, станом її здоров'я, психо-емоційного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про встановлення порядку участі у вихованні дитини підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового про часткове задоволення вказаних позовних вимог.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, з огляду на наступне.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з донькою.

Крім того, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції відповідач пояснювала, що вона після припинення відносин з позивачем не заперечувала проти зустрічей ОСОБА_5 з батьком та не створювала жодних перешкод у їх спілкуванні.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що факт чинення перешкод у спілкуванні з дитиною підтверджується показами позивача, допитаного в якості свідка колегія суддів вважає необхідним зазначити, що позивач є зацікавленою особою. При цьому, наявні в матеріалах справи інші докази не свідчать про те, що позивачу відповідачем чиняться перешкоди в спілкуванні з донькою.

Оскільки судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем не чиняться перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про встановлення порядку участі у вихованні дитини, а в решті рішення залишити без змін.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 960 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову про встановлення порядку участі у вихованні дитинискасувати та ухвалити в цій частині нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення порядку участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з його донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши такі дні та години побачень з дитиною:

- перша та третя субота кожного місяця з 12.00 год. до 17.00 год. з урахуванням бажання дитини на проведення зустрічей, із зобов'язанням батька забирати та привозити дитину матері особисто та за свій рахунок;

- друга та четверта неділя кожного місяця з 12.00 год. до 17.00 год. з урахуванням бажання дитини на проведення зустрічей, із зобов'язанням батька забирати та привозити дитину матері особисто та за свій рахунок;

- у день народження батька ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_9, щороку з 16.00 год. до 20.00 год., з урахуванням бажання дитини на проведення зустрічі.

Перші десять побачень провести у присутності матері дитини ОСОБА_4 або третіх осіб, які погоджені матір'ю та батьком дитини, з урахуванням бажання дитини на проведення зустрічей.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 960 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: