Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 585/2011/16-ц

провадження № 61-15032 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В.,

Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

представник позивача - Сокуренко Наталія Вікторівна

відповідач - ОСОБА_1 ;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2017 року у складі колегії суддів: Рибалки В. Г., Криворотенка В. І., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 24 вересня 2012 року між

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 13 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом, яка станом на 31 березня 2016 року становила

81 614 грн 41 коп., з яких: 12 966 грн 47 коп. - заборгованість за кредитом; 61 270 грн 59 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитними коштами, 279 грн 20 коп. - залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість; 60 991 грн 39 коп. - залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість; 3 014 грн 76 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 4 362 грн 59 коп. -штраф.

Посилаючись на викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути

з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором

у розмірі 81 614 грн 41 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2016 року у складі судді Шульги В. О. позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість

у розмірі вісімдесят одна тисяча шістсот чотирнадцять гривень сорок одна копійка (81 614 грн 41 коп.) за договором № б/н від 24 вересня 2012 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги банку не реагував, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої визначено згідно з умовами договору та вимогами закону. При цьому суд зазначив, що відповідач своєю заявою позичальника погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, які складають кредитний договір, та його умовами.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивачем пропущено встановлений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, про застосування якого заявлено відповідачем, оскільки останній платіж на погашення заборгованості позичальником було здійснено 11 лютого 2013 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у травні 2016 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2017 року касаційне провадження

у зазначеній справі відкрито та витребувано її з суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України

у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судова справа передана судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що відмовляючи

у задоволенні позову через пропуск строку позовної давності суд апеляційної інстанції не визначився з початком її перебігу, оскільки без установлення обставин щодо обов`язку відповідачем погашення заборгованості частинами (періодичними щомісячними платежами) або погашення кредиту у повному розмірі, не пізніше останнього місяця, указаного на платіжній картці, неможливо визначити початок перебігу позовної давності, передбачений статтею 253 ЦК України, та його переривання. Від вирішення питання про сплив позовної давності до основної вимоги залежить і вирішення питання про сплив такої і до додаткових вимог. Строк дії договору 12 місяців, що автоматично продовжується на той же строк, якщо жодна із сторін не інформує про припинення його дії, та відповідає строку дії кредитної карти. Жодна із сторін не проінформувала про припинення дії договору, тому на даний час договір діє та підлягає виконанню. 24 вересня 2012 року відповідачу переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку, строк дії якої встановлено

2 (два) роки, до серпня 2014 року. При цьому банк посилався на відповідні правові позиції Верховного Суду України.

Заперечення на касаційну скаргу не надходило

Фактичні обставини справи

24 вересня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі

13 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги банку не реагував, унаслідок чого за розрахунком банку станом на 31 березня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 81 614 грн 41 коп.

06 травня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_1 заявив клопотання про застосування строку позовної давності

(а. с. 71).

1. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач порушив умови кредитного договору та допустив кредитну заборгованість. Проте, пред`являючи позов, позивач пропустив строк позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі,

є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Встановивши, що у вересні 2012 року відповідач отримав кредит (кінцевий термін повернення якого відповідає строку дії картки) у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, оскільки ОСОБА_1 неналежно виконував свої зобов`язання по вказаному кредитному договору, останній платіж було внесено 11 лютого 2013 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у травні 2016 року, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладений у постанові від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15.

Доводи касаційної скарги про те, що несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів, з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 19 листопада 2014 року у справі

№ 6-160цс14, є безпідставними, оскільки між сторонами кредитного договору від 24 вересня 2012 року не було передбачено розмір щомісячних окремих платежів, а кредит було надано у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Посилання у касаційній скарзі на інші правові позиції Верховного Суду України є безпідставними, так як Велика Палата Верховного Суду у постановах

від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19)

у подібних правовідносинах вказала на правильне застосування норм права і рішення суду апеляційної інстанції їм відповідає.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник