КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 759/7725/19

номер провадження: 22-ц/824/12191/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року у складі судді Скрипник О.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, матеріальних збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі - ПрАТ «Страхова Група «ТАС») про стягнення страхового відшкодування, матеріальних збитків та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 25 квітня 2018 року по вул. Бульварно-Кудрявській, 14-Б у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «ДАФ», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , з причепом, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водій ОСОБА_2 , який скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , внаслідок чого вказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Вказувала, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/97390958 від 12 лютого 2018 року. 27 квітня 2018 року позивач повідомила ПрАТ «Страхова група «ТАС» про вказаний страховий випадок.

Зазначала, що 05 травня 2018 року при першому огляді належного їй автомобіля експерт, який був призначений ПрАТ «Страхова група «ТАС» для проведення експертизи, зазначив, що належний їй автомобіль був в експлуатації менше 7 років та не мав пошкоджень до даного ДТП, а тому фізичний знос деталей, що підлягають заміні, не буде враховано. Однак, відповідно до звіту щодо визначення вартості матеріального збитку №0505 від 19 травня 2018 року, проведеного на замовлення відповідача фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3 .), вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , згідно калькуляції становить 67 152 грн 19 коп., а вартість матеріального збитку, який визначений з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, становить 38 739 грн 59 коп. з урахуванням податку на додану вартість (далі - ПДВ). Вказувала, що коефіцієнт зносу замінених складових був розрахований експертом на підставі «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року за №142/5/2092 з урахуванням інформації про дату виготовлення належного їй автомобіля, наданої Науково-дослідним Бюро судових експертиз «Сантадор» та становив 0,49, що дорівнює 23 677 грн 16 коп. Зазначала, що на підставі вказаного звіту відповідачем був здійснений розрахунок суми страхового відшкодування, що становить 31 333 грн 00 коп. без урахування ПДВ.

З метою визначення календарної дати виготовлення автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , позивач звернулася із запитом до офіційного дистриб`ютора Honda та Acura в Україні - ТОВ «Прайд Мотор», яке надало їй відповідь про те, що автомобіль «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , був виготовлений 26 липня 2011 року, вихідний контроль пройшов 26 липня 2011 року. Вказувала, що за її заявою на підставі цих даних ФОП ОСОБА_4 склав звіт з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №1200 від 14 червня 2018 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , склала 70 212 грн 51 коп., без урахування фізичного зносу деталей, які підлягали заміні.

20 червня 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою здійснити перерахунок суми страхового відшкодування без урахування фізичного зносу деталей та надала документи, які підтверджують факт виготовлення автомобіля саме 26 липня 2011 року. Однак відповідач вказану обставину не прийняв до уваги та сплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 31 333 грн 00 коп. без урахування ПДВ.

Вказувала, що у серпні 2018 року вона повторно звернулася до ТОВ «Прайд Мотор» із запитом щодо дати виготовлення належного їй автомобіля. 14 серпня 2018 року вона отримала відповідь, про те що календарна дата виготовлення належного їй автомобіля - 26 липня 2011 року. Оскільки на час скоєння ДТП строк експлуатації автомобіля «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_3 , становив 6 років 9 місяців, то позивач вважала, що вартість матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу «0» дорівнює вартості відновлювального ремонту, що відповідно до вказаного вище звіту №1200 від 14 червня 2018 року становить 70 212 грн 51 коп.

Також позивач зазначала, що за складання звіту №1200 від 14 червня 2018 року вона сплатила 1 700 грн 00 коп. Крім того, вона понесла витрати на відправлення телеграм відповідачу про огляд автомобіля у розмірі 250 грн 80 коп. та витрати на діагностику ходової частини автомобіля, перевірку та регулювання кутів встановлення коліс у сумі 766 грн 80 коп., а всього загальний розмір матеріальних збитків становить 2 717 грн 60 коп. Також вказувала, що внаслідок порушення її права на отримання справедливого страхового відшкодування їй заподіяні моральні страждання, розмір яких, з урахуванням характеру та обсягу фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, вона оцінила у сумі 5 прожиткових мінімумів, що становить 28 815 грн 00 коп. Крім того, зазначала, що за подання позову вона сплатила судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп., а також понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 240 грн 00 коп.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила стягнути з ПАТ «Страхова група ТАС» на свою користь суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 38 879 грн 51 коп., матеріальні збитки у розмірі 2 717 грн 60 коп., моральну шкоду у розмірі 28 815 грн 00 коп., а також судові витрати.

РішеннямСвятошинського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 38 879 грн 51 коп., витрати на проведення експертизи у розмірі 1 700 грн 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 240 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Решту позовних вимог ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Страхова група «ТАС» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги та не надав оцінку звіту №0505 від 19 травня 2018 року, складеного ФОП ОСОБА_3 на замовлення ПрАТ «Страхова Група «ТАС», висновку №2505/5 від 25 червня 2018 року про визначення календарної дати виготовлення автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , виконаного на замовлення ПрАТ «Страхова Група «ТАС» Науково-дослідним Бюро судових експертиз «Сантадор», якими встановлено, що нарахування коефіцієнта фізичного зносу є законним, оскільки станом на дату ДТП автомобіль «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , був старше 7 років, так як виготовлений у січні 2011 року. Натомість суд визначаючи дату виготовлення вказаного автомобіля керувався лише відповіддю ТОВ «Прайд Мотор», яким встановлено дату виготовлення автомобіля - 26 липня 2011 року.

Вважає, що суд помилково стягнув з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 38 879 грн 51 коп., у тому числі з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування у розмірі 9 131 грн 18 коп. оскільки судом не враховано, що при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, які підлягають відшкодуванню страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, ПДВ не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. Вказує, що зазначені зобов`язання по сплаті ПДВ виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Однак позивачем не надано суду доказів фактичного відновлення його автомобіля у особи, яка є платником ПДВ.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи у розмірі 1 700 грн 00 коп., оскільки судом не враховано, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно з вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у встановлений цим законом десятиденний строк направило свого представника на місце страхового випадку для огляду пошкодженого автомобіля. Тому страхових не зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати за проведення експертизи, яка була ним проведена із власної ініціативи.

Також зазначає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмір 5 000 грн 00 коп., оскільки відшкодування моральної шкоди страховиком відбувається лише за умови ушкодження здоров`я під час ДТП за участі потерпілого, який заявляє таку вимогу. У той же час у даній справі шкода здоров`ю позивача під час ДТП заподіяна не була, що виключає можливість відшкодування їй моральної шкоди страховиком.

Позивач не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 70 412 грн 11 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Доводів в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 апеляційна скарга не містить, тому відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України законність ухваленого рішення суду першої інстанції у цій частині колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає не в повному обсязі.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 31 333 грн 00 коп. Позивач довела належними та допустимими доказами, що вартість відновлювального ремонту та заподіяного їй матеріального збитку застрахованим у відповідача транспортним засобом становить 70 212 грн 51 коп. Тому суд дійшов висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем у межах передбаченого договором страхування ліміту страхового відшкодування, за вирахуванням франшизи, а саме, з відповідача на користь позивача додатково підлягає відшкодуванню сума страхового відшкодування у розмірі 38 879 грн 51 грн (70 212 грн 51 коп. - 31 333 грн 00 коп.), а також витрати на проведення експертизи, понесених позивачем, на підтвердження позовних вимог в цій частині у розмірі 1 700 грн 00 коп.

Також суд зазначив, що значна тривалість часу, яка була витрачена позивачем на доведення свого порушеного права призвела до втрати нормальних життєвих зв`язків та завдала позивачу душевних страждань, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на корить позивача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн 00 коп.

Однак з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 22 вказаного Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.12, п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 квітня 2018 року по вул. Бульварно-Кудрявській, 14-Б у місті Києві сталася ДТП за участю транспортного засобу «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водій ОСОБА_2 , який скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , внаслідок чого вказаний автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 червня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної ДТП та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с. 16).

Судом першої інстанції встановлено, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/97390958, укладеного 12 лютого 2018 року між ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова група «ТАС». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлено у розмірі 100 000 грн 00 коп., розмір франшизи 950 грн 00 коп. (а.с.18).

Встановлено, що 27 квітня 2018 року ОСОБА_1 письмово повідомила ПрАТ «Страхова група «ТАС» про вказаний страховий випадок (а.с.112-113).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 0505 від 19 травня 2018 року, складеного ФОП ОСОБА_3 та оцінювачем ОСОБА_7 на замовлення ПрАТ «Страхова група «ТАС», а також доданої до цього звіту ремонтної калькуляції №2031, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Honda CR-V», д.н.з НОМЕР_3 , становить 55 960 грн 16 коп. без ПДВ. Коефіцієнт зносу замінених складових становить 0,49, що дорівнює 23 677 грн 16 коп. (а.с.21-28, 33-35, 115-125).

Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» з метою перевірки дати випуску автомобіля позивача звернулось до Науково-дослідного Бюро судових експертиз «Сантадор» та отримало висновок №1804/3/5, згідно з яким автомобіль «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , виготовлений у січні місяці 2011 року (а.с.81). Тобто, автомобіль на час скоєння ДТП був старше 7 років, а отже вартість відновлювального ремонту розраховувалась ФОП ОСОБА_3 та оцінювачем ОСОБА_7 з урахуванням коефіцієнту зносу замінених складових.

Не погоджуючись з висновками, які викладені у звіті про визначення вартості матеріального збитку №0505 від 19 травня 2018 року, позивач 29 травня 2018 року звернулась до офіційного дистриб`ютера Honda та Acura в Україні - ТОВ «Прайд Мотор» із запитом про надання інформації щодо календарної дати виготовлення автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 . ТОВ «Прайд Мотор» надало позивачу відповідь про те, що автомобіль «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , був виготовлений 26 липня 2011 року, вихідний контроль пройшов 26 липня 2011 року (а.с.36).

На підставі отриманих даних про календарну дату виготовлення автомобіля позивач ОСОБА_1 звернулась до оцінювача ФОП ОСОБА_4 із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження автомобіль «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідно до звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 1200 від 14 червня 2018 року, який складений оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження становить 70 212 грн 51 грн., у т.ч. ПДВ. При визначені коефіцієнту фізичного зносу оцінювач встановив, що коефіцієнт фізичного зносу деталей рівний «0» (а.с.37-40).

Встановлено, що 20 червня 2018 року позивач звернулась до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій вказала належний розмір страхового відшкодування у сумі 72 930 грн 11 грн., з яких: 70 212 грн 51 грн. - матеріальний збиток без урахування коефіцієнту фізичного зносу деталей; 1 700 грн 00 коп. - витрати на проведення експертизи; 250 грн 80 коп. - витрати на відправлення телеграми; 766 грн 80 коп. - витрати на діагностику ходової частини автомобіля та регулювання кутів встановлення коліс та надала документи, які підтверджують факт виготовлення належного їй автомобіля 26 липня 2011 року (а.с.19).

Встановлено, що відповідно до страхового акта від 31 серпня 2018 року № 23804р/34/2018, ПрАТ «Страхова група «ТАС» визнало подію, яка сталася 25 квітня 2018 року, страховим випадком та прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 31 333 грн 00 коп. (55 960 грн 16 коп. (матеріальний збиток) - 950 грн (франшиза) - 23 677 грн 16 коп. (коефіцієнт зносу замінених складових - 0,49)) з урахуванням звіту про визначення вартості матеріального збитку № 0505 від 19 травня 2018 року (а.с.130).

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 31 333 грн 00 коп.

У серпні 2018 року позивач повторно звернулась до ТОВ «Прайд Мотор» із запитом про надання інформації щодо календарної дати виготовлення автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 . 14 серпня 2018 року ТОВ «Прайд Мотор» надало позивачу відповідь про те, що автомобіль «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , було виготовлено 26 липня 2011 року (а.с.73).

Крім того, на запит директора Науково-дослідного Бюро судових експертиз «Сантадор» від 19 грудня 2018 року, ТОВ «Прайд Мотор» листом від 27 грудня 2018 року повідомило, що датою виготовлення автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , є 26 липня 2011 року (а.с.86).

Тому доводи апеляційної скарги про доведеність факту виготовлення автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , у січні 2011 року, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Установивши, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 було пошкоджено належний позивачу автомобіль «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , відповідачем виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 31 333 грн 00 коп., та враховуючи, що позивачем доведено, що вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження належного їй автомобіля становить 70 212 грн 51 коп., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для додаткового стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача страхового відшкодування.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром страхового відшкодування у сумі 38 879 грн 51 грн (70 212 грн 51 коп. - 31 333 грн 00 коп.) з таких підстав.

Відповідно до звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 1200 від 14 червня 2018 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження становить 70 212 грн 51 грн. Вказана сума розрахована оцінювачем з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що розмір ПДВ на запасні частини та матеріа

ли фарбування автомобіля «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , становить 9 131 грн 18 коп.

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц зроблено висновок, що всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ.

У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що належний їй автомобіль «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , був фактично відремонтований і такий ремонт виконаний платником ПДВ.

Наданий позивачем ОСОБА_1 рахунок - фактура № 58 від 11 червня 2018 року, складений ФОП ОСОБА_10 , а також фіскальна документація ФОП ОСОБА_10 (а.с.69-72) не є належними доказами фактичного ремонту автомобіля позивача, а також того, що його ремонт виконаний платником ПДВ.

При цьому, з витягу з реєстру платників єдиного податку, сформованого 28 листопада 2019 року ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у місті Києві вбачається, що ФОП ОСОБА_10 є платником податків без реєстрації ПДВ (а.с.71).

За таких обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування з урахуванням ПДВ.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 29 748 грн 33 коп. (38 879 грн 51 коп. - 9 131 грн 18 коп.).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в цій частині не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в цій частині з наведених вище підстав.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5 000 грн 00 коп., виходячи з такого.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З наведеної норми випливає, що відшкодування моральної шкоди страховиком відбувається лише за умови ушкодження здоров`я під час ДТП потерпілого, який заявляє таку вимогу. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У разі відсутності доказів спричинення матеріальної шкоди здоров`ю, моральну шкоду має відшкодовувати винна особа.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 24 липня 2019 року у справі № 442/3106/14-ц, а також у постанові від 08 серпня 2019 року у справі № 548/1027/16-ц.

По справі встановлено, що шкода здоров`ю ОСОБА_1 під час ДТП спричинена не була, що виключає можливість відшкодування їй моральної шкоди страховиком.

Однак суд першої інстанції, у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на вказані вище положення закону, висновки Верховного Суду та обставини справи належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору в частині стягнення моральної шкоди, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди з наведених вище підстав.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за складання звіту у розмірі 1 700 грн 00 грн., то вони є необгрунтованими з таких підстав.

По справі встановлено, що на підтвердження розміру матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , позивач ОСОБА_1 надала звіт з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 1200 від 14 червня 2018 року.

За складання вказаного звіту позивачем сплачено 1 700 грн 00 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000885 від 14 червня 2018 року, рахунком-фактурою №СФ 00008884 від 14 червня 2018 року та квитанцією № 0.0..2 від 19 червня 2018 року (а.с.59-61).

Оскільки при визначення розміру матеріального збитку суд першої інстанції обґрунтовано виходив із розміру, який визначений відповідно до звіту з визначення вартості матеріального збитку № 1200 від 14 червня 2018 року, за складання якого позивачем сплачено 1 700 грн 00 коп., то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за складання цього звіту у розмірі 1 700 грн 00 коп.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат за складання звіту у розмірі 1 700 грн 00 коп. ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду в цій частині є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

По справі встановлено, що за подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп., що підтверджується квитанцією від 10 квітня 2019 року (а.с.1).

Також позивачем підтверджено, що згідно договору № 04/09-18 про надання правничої допомоги від 24 вересня 2018 року, з урахуванням додаткової угоди №1 до цього договору від 24 вересня 2018 року, адвокатське бюро «Олександри Мірошниченко» в особі адвоката Мірошниченко О.В. на умовах платності зобов`язалось надавати ОСОБА_1 правничу допомогу як потерпілому у ДТП (а.с.158-159, 160-161).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано суду акт прийому - передачі виконаних робіт від 16 травня 2019 року, у якому міститься детальний перелік робіт та їх вартість у розмірі 5 240 грн 00 коп. Також позивачем надано квитанцію на підтвердження оплати послуг адвоката за договором про надання професійної правничої допомоги від 24 вересня 2018 року на суму 5 240 грн 00 коп. (а.с.157).

Оскільки судом апеляційної інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 доПрАТ «Страхова група «ТАС» задоволено частково та враховуючи, що відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються, у тому числі з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, то у з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на її користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 2 683 грн 37 коп.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, а також в частині розподілу судових витрат - змінити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, адреса місцезнаходження: 03062, місто Київ, проспект Перемоги, 65) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування у розмірі 29 748 (двадцять дев`ять тисяч сімсот сорок вісім) грн 33 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, адреса місцезнаходження: 03062, місто Київ, проспект Перемоги, 65) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 2 683 грн 37 коп.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн 00 коп. - скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення моральної шкоди - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді