ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/62/17
Провадження № 22-ц/4820/165/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/62/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року (суддя Бондар О.О., повне судове рішення складено 05 жовтня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про повернення земельної ділянки, приведення її у придатний для використання стан, знесення самочинно збудованих будівель і споруд.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

29 грудня 2016 року ОСОБА_6, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 0,1707 га з кадастровим номером: НОМЕР_1, яка розташована на території Зіньковецької сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області за адресою АДРЕСА_1. Відповідачі частину вказаної земельної ділянки площею 0,0087 га самовільно зайняли, розмістивши на ній каналізаційну мережу і септик та вирощують городні культури. На її звернення про звільнення земельної ділянки ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 не реагують.

Тому, позивач просила зобов'язати відповідачів привести вказану земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення самочинно споруджених будівель і споруд, відновлення родючого шару ґрунту і повернути її без відшкодування понесених затрат.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_7 привести частину земельної ділянки площею 0,0087 га кадастровий номер: НОМЕР_1 у придатний для використання стан, включаючи знесення самочинно споруджених будівель і споруд, відновлення родючого шару ґрунту.

Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_6 у користуванні частиною земельної ділянки площею 0,0087 га кадастровий номер: НОМЕР_1.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_5 про зобов'язання привести частину земельної ділянки площею 0,0087 га кадастровий номер: НОМЕР_1 у придатний для використання стан, включаючи знесення самочинно споруджених будівель і споруд, відновлення родючого шару ґрунту і повернення земельної ділянки без відшкодування затрат, понесених ними за час незаконного використання земельної ділянки, відмовлено.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судовий збір та інші судові витрати.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просять його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в позові. Посилаються на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд не взяв до уваги, що позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 чинять їй перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою. ОСОБА_6 безпідставно відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, оскільки вона не надала доказів скрутного матеріального стану. Всупереч вимогам ЦПК України ОСОБА_7, ОСОБА_5 і ОСОБА_8 про розгляд справи 26 і 27 вересня 2018 року повідомлені не були. Істотним порушенням прав ОСОБА_4 є розгляд справи за його відсутності по причині хвороби. У рішенні суду не конкретизовано які саме будівлі і споруди підлягають знесенню. Письмові докази у справі є недопустимими доказами, оскільки копії документів не посвідчені. Експерт не виконав ухвали суду про призначення експертизи від 11 жовтня 2017 року. Висновок експертизи №41/17 від 18 січня 2018 року є нікчемний, оскільки виконаний на підставі ухвали суду від 08 серпня 2017 року. Вважають безпідставною відмову у задоволенні відводу судді.

У засідання апеляційного суду учасники справи не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за

допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга ОСОБА_5 - задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 2, п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або

неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглянув справу 27 вересня 2018 року без участі учасників справи і їх представників (т.1, а.с.106). Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та ОСОБА_6 (т.1, а.с.105).

26 вересня 2018 року у зв'язку із надходженням заяви представника ОСОБА_4 ОСОБА_9 про відкладення розгляду справи по причині зайнятості в інших судових засіданнях, суд оголосив у справі перерву до 27 вересня 2018 року.

Про дату і час розгляду справи 27 вересня 2018 року ОСОБА_4 повідомлений шляхом надіслання 26 вересня 2018 року SMS-повідомлення.

На підставі ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання.

Відомості про повідомлення інших відповідачів про розгляд справи 27 вересня 2018 року у матеріалах справи відсутні.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Отже, розгляд справи за відсутності відповідачів, які не були повідомлені належним чином про дату, час і місце засідання суду (27 вересня 2018 року), є обов'язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обґрунтовують свою апеляційну скаргу такою підставою.

Доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 08 грудня 2011 року за ОСОБА_6 визнано право власності на земельні ділянки площею 0,1707 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та площею 0,20 га для особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 (т.1. а.с.5).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 серпня 2016 року право власності позивача на земельну ділянку площею 0,1707 га кадастровий номер: НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано у встановленому законом порядку (т.1, а.с.6).

На підставі свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 19 листопада 1990 року ОСОБА_4 є власником будинковолодіння по АДРЕСА_3 (т.1, а.с.223-226).

На належній позивачу земельній ділянці по АДРЕСА_1 площею 0,0087 га ОСОБА_4 і ОСОБА_7 за спільні кошти подружжя облаштували (побудували) споруду водовідведення, яка складається із таких конструктивів: пластикових труб діаметром 100 мм для водовідведення довжиною (близько) 6 п.м, кам'яно-бетонної споруди розміром в плані 3,0 м х 3,0 м, товщина стін близько 250 мм та глибиною залягання близько 2,5 м (вигрібна яма).

Зазначена обставина підтверджується копією кадастрового плану земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_1, складеного ТОВ «Джафар» (т.1, а.с.7), відповідно до якого встановлено факт зайняття частини земельної ділянки площею 0,0087 га сусідами зі сторони межі земельної ділянки, яка позначена літерами Д - А (землі ОСОБА_4.); висновком призначеної у справі судової будівельно-технічної експертизи №41/17 від 18 січня 2018 року (т.1, а.с.181-196), відповідно до якого на частині самовільно зайнятої земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1 площею 0,0087 га із будинку по АДРЕСА_3 облаштована система водовідведення, яка складається із наступних конструктивів: пластикових труб діаметром 100 мм, для водовідведення довжиною близько 6 метрів погонних, кам'яно-бетонної споруди розміром на плані 3,0 м х 3,0 м з товщиною стін 250 мм та глибиною залягання близько 2,5 м ( вигрібна яма).

Посилання відповідачів в апеляційній скарзі на те, що письмові докази у справі є недопустимими доказами, а висновок експертизи №41/17 від 18 січня 2018 року є нікчемним не ґрунтуються на законі. Надані позивачем докази не спростовані відповідачами.

Відповідач ОСОБА_4 у суді першої інстанції не заперечував факт облаштування разом з дружиною за кошти подружжя системи водовідведення на земельній ділянці по АДРЕСА_1, яку вважав своєю.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та

розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або

землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на

землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння

земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. «б» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_7, які використовували земельну ділянку з порушенням прав позивача, повинні привести її у придатний для використання стан (попередній стан), включаючи знесення споруд та відновлення родючого шару ґрунту, за власний рахунок.

У зв'язку з наведеним вище, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність підстав для відмови в позові у цій частині вимог.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 і ОСОБА_7 про зобов'язання приведення земельної ділянки у придатний для використання стан шляхом знесення облаштованої (збудованої) ними споруди водовідведення та відновлення родючого шару ґрунту підлягає задоволенню.

Доказів того, що систему водовідведення на земельній ділянці позивача облаштували ОСОБА_5 та ОСОБА_8 матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо недоведеності вимог до неї і ОСОБА_8

Тому, позов до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про зобов'язання приведення земельної ділянки у придатний для використання стан задоволенню не підлягає.

Вимоги про повернення земельної ділянки без відшкодування затрат, понесених відповідачами за час незаконного користування нею, задоволенню не підлягають з таких підстав.

На підставі ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Вимогу про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 212 ЗК України, ст.ст. 387, 388 ЦК України) власник земельної ділянки може пред'явити лише у випадку порушення, пов'язаного з позбавленням права володіння.

Від порушень, не пов'язаних з позбавленням володіння, застосовується такий спосіб захисту як вимога про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Самовільне зайняття земельної ділянки слід розглядати лише як створення певних перешкод, обмеження для здійснення права власності.

Проти самовільного захоплення застосуванню підлягає негаторний позов - позов про усунення перешкод, а не віндикаційний позов - про витребування (повернення) земельної ділянки.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_6 - в частині вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про зобов'язання приведення земельної ділянки у придатний для використання стан шляхом знесення (демонтажу) облаштованої (збудованої) ними споруди водовідведення, яка складається із таких конструктивів: пластикових труб діаметром 100 мм для водовідведення довжиною (близько) 6 п.м, кам'яно-бетонної споруди розміром в плані 3,0 м х 3,0 м, товщина стін близько 250 мм та глибиною залягання близько 2,5 м (вигрібна яма) та відновлення родючого шару ґрунту.

В решті вимог позивача необхідно відмовити.

Посилання відповідачів в апеляційній скарзі на безпідставну відмову у задоволенні відводу судді апеляційний суд відхиляє, оскільки питання про відвід судді вирішено у суді першої інстанції згідно з вимогами ЦПК України.

У зв'язку з тим, що ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 29 березня 2017 року (т.1, а.с.54) сплату судового збору ОСОБА_6 було відстрочено до ухвалення судового рішення, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню у дохід Державного бюджету України з ОСОБА_4 і ОСОБА_7 по 275 грн 60 коп з кожного та з ОСОБА_6 у сумі 551 грн 20 коп.

Витрати позивача, пов'язані з проведенням експертизи, не підтверджені доказами відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а тому не підлягають стягненню з відповідачів.

Документально підтверджені витрати ОСОБА_5. по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 826 грн 80 коп підлягають стягненню на її користь з ОСОБА_6 на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 і ОСОБА_7 за свій рахунок привести належну ОСОБА_6 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0087 га по АДРЕСА_1 у придатний для використання стан шляхом знесення (демонтажу) облаштованої (збудованої) ними споруди водовідведення, яка складається із таких конструктивів: пластикових труб діаметром 100 мм для водовідведення довжиною (близько) 6 п.м, кам'яно-бетонної споруди розміром в плані 3,0 м х 3,0 м, товщина стін близько 250 мм та глибиною залягання близько 2,5 м (вигрібна яма) та відновлення родючого шару ґрунту.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_7 (місце проживання обох відповідачів АДРЕСА_3) у дохід Державного бюджету України судовий збір по 275 грн 60 коп (двісті сімдесят п'ять грн 60 коп) з кожного.

Стягнути з ОСОБА_6 (місце проживання АДРЕСА_4) у дохід Державного бюджету України судовий збір у сумі 551 грн 20 коп (п'ятсот п'ятдесят одна грн 20 коп) і судові витрати у сумі 826 грн 80 коп (вісімсот двадцять шість грн 80 коп) на користь ОСОБА_5 (місце проживання АДРЕСА_3).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай