Дата документу 12.09.2019 Справа № 554/7282/15-ц
Провадження № 2/554/537/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі - Гаврись В.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідачів - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Ющенко Вікторія Вікторівна, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталія Юріївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцями та визнання права на спадщину, зміни черговості одержання права на спадщину, визнання частково недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Полтавської міської ради, визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В., про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 у період з 2001 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_7 , усунення ОСОБА_8 як спадкоємця першої черги за законом від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , посилаючись на те, що з 10 лютого 1981 року по 24 вересня 2014 року проживала із ОСОБА_7 однією сім`єю у кв. АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але шлюб не реєстрували. Попередньо перебували у шлюбі з 25 липня 1984 року по 1999 рік, коли через непорозуміння розлучилися, але продовжували проживати в одній квартирі. Через декілька років знову почали проживати однією сім`єю, так як інших коханих людей не зустріли, знайшли між собою порозуміння, мали взаємні права та обов`язки один до одного, вели спільний побут, але вирішили шлюб не реєструвати. З 2003 року ОСОБА_7 почав хворіти, у зв`язку з чим потребував постійної допомоги. У 2005 році до них переїхав проживати його син ОСОБА_8 , який до цього проживав із своєю дружиною, який зловживав спиртними напоями, жодної допомоги батькові не надавав. 24 вересня 2014 року після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, тому вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та роз`яснено право звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу. Також зазначила, що син ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ухилявся від допомоги батькові, який через похилий вік та стан здоров`я без у безпорадному стані. З цих підстав звернулася до суду з позовом.

Ухвалою судді Шевської О.І. від 19 червня 2015 року відкрито провадження по справі.

ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про зміну позовних вимог, які пред`явила до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третіми особами визначила приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В. та приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю., прохала встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 2001 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_7 ; визнати за нею право на спадкування після смерті ОСОБА_7 разом із спадкоємцем першої черги, змінивши черговість отримання права на спадкування; визнати частково недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.06.2015 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. на ім`я ОСОБА_5 , в реєстрі за № 941, а саме на 29/100 частин квартири номер АДРЕСА_1 ; визнати частково недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.06.2015 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. на ім`я ОСОБА_4 , в реєстрі за № 940, а саме на 29/100 частин квартири номер АДРЕСА_1 .

В обгрунтування збільшених позовних вимог вказала, що ОСОБА_7 у 2003 році тяжко захворів, вона здійснювала за ним догляд, фактично він був у безпорадному стані. У 2014 році він захворів хворобами нижніх кінцівок, у зв`язку з чим лікувався у 2 міській клінічній лікарні. Після виписки з лікарні, він майже перестав рухатися, перебував вдома у ліжку та отримував допомогу лише від неї, так як його син зловживав спиртними напоями. Вважає, що має також право на спадкування майна після смерті ОСОБА_7 разом із онуками ОСОБА_7 , які успадкували частку свого батька ОСОБА_8 після смерті останнього (том 1 а.с.92-93).

Ухвалою суду від 03 листопада 2015 року заяву про зміну позовних вимог прийнято до розгляду, позовні вимоги в частині усунення ОСОБА_8 як спадкоємця першої черги за законом від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 - залишено без розгляду (том 1 а.с.96).

Від представника відповідачів ОСОБА_2 подано заперечення на позов, в яких зазначено, що у липні 2003 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про зміну договору найму житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка не була приватизована, але в якій вона була прописана та проживала після розірвання шлюбу із ОСОБА_7 . Рішенням суду було визначено порядок користування квартирою та відкрито окремі особові рахунки. Таким чином, спільне проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було обумовлено рішенням суду, що носить зобов`язальний характер. Спільного побуту останні також не вели, так як мали окремі особові рахунки, право власності на квартиру було зареєстровано за кожним з ним окремо. За комунальні послуги вони сплачували окремо, а в квитанціях не зазначено, що кошти вносилися саме ОСОБА_6 . У них також були окремі холодильники, які знаходилися в різних кімнатах, вони мали окремий посуд, дві сушарки для посуду. Довідка про перебування ОСОБА_7 у лікарні не свідчить про те, що допомогу йому надавала лише ОСОБА_6 , а від сина ОСОБА_8 та онуків він її не отримував. Відповідач ОСОБА_5 часто відвідували діда, не менше ніж два-три рази на тиждень, так як у цьому ж будинку проживає мати його дружини ОСОБА_9 , цікавився його здоров`ям, приносив їжу. Не зважаючи на, що ОСОБА_7 у 2003 році потрапив до лікарні через інфаркт, це не завадило ОСОБА_6 звернутися до суду з позовом, що могло викликати емоційні хвилювання та спровокувати повторний інфаркт, що свідчить про неправдивість її слів про піклування за ОСОБА_7 Оформленням всіх документів після смерті ОСОБА_7 займався його син ОСОБА_8 та онуки, також вони займалися його похованням. Прохав у задоволенні позову відмовити (том 1 а.с.185-193).

Ухвалою суду від 22 лютого 2017 року провадження по справі зупинено до вступу у справі правонаступників після смерті позивача ОСОБА_6

04 жовтня 2017 року провадження по справі відновлено, у зв`язку із прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_10 .

Ухвалою суду від 28 листопада 2017 року до участі у справі залучено правонаступника позивача ОСОБА_10 (том 2 а.с.36).

Від представника відповідачів ОСОБА_2 надійшов до суду відзив на позов, який містить доводи, аналогічні викладеним у запереченнях на позов (том 2 а.с.122-126).

Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2018 року справу передано до провадження судді Бугрію В.М. (том 2 а.с.166).

Ухвалою від 23 листопада 2018 року справу прийнято до провадження у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11 лютого 2019 року розпочато процедуру врегулювання спору за участю судді, провадження по справі зупинено.

Ухвалою суду від 14 березня 2019 року припинено врегулювання спору за участю судді, поновлено провадження, справу передано для автоматизованого розподілу визначення іншого судді в порядку ст. 33 ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2019 року справу передано до провадження судді Савченко Л.І.

Ухвалою суду від 18.03.2019 року справу прийнято до провадження.

04 червня 2019 року закрито підготовче засідання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, з підстав викладених у позові.

Представник відповідачів ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.15 том 3).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталія Юріївна у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (том 2 а.с.213, 227, 238), про причини неявки суд не повідомила,.

Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позвоних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1984 року по 01 жовтня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданим відділом РАГС Октябрського РУЮ м.Полтави від 08 червня 2001 року (а.с.201 том 1).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишилися проживати у квартирі АДРЕСА_2 , наймачем якої був ОСОБА_7 .

У липні 2003 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про зміну договору найму жилого приміщення.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 26 серпня 2004 року виділено у користування ОСОБА_6 кімнату площею12,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 та зобов`язано ГЖЕД № 2 укласти з нею окремий договір на вказане житло, відкривши особовий рахунок. Встановлено порядок користування кімнатою площею 18,1 кв.м. за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і зобов`язано ГЖЕД № 4 укласти з ОСОБА_7 окремий договір найму на зазначене жиле приміщення. Кухню, комірчину, коридор, ванну, вбиральню залишено у загальному користуванні (том 1 а.с.244-245).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2004 року вказане рішення змінено в частині залишення в загальному користуванні комірчини пл.1,2 кв.м., виключено комірчину площею 1,2 кв.м. з числа приміщень залишених у загальному користуванні сторін і виділено її в користування ОСОБА_6 (том 1 а.с.196-197).

Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради № 119 від 12.04.2005 року було розділено особові рахунки на квартиру АДРЕСА_2 на ОСОБА_7 та на ОСОБА_6 (а.с.213 том 1).

07 листопада 2016 року УЖКГ видано свідоцтво про право власності на житло на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на право приватної спільної часткової власності, по 29/100 частки за кожним, на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.142 том 2 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що слідує із довідки про причину смерті № 199 від 24 вересня 2014 року (том 1 а.с.214).

Після смерті ОСОБА_7 зареєстровано спадкову справу № 56912170 від 17 грудня 2014 року (том 1 а.с.8).

ОСОБА_6 на час відкриття спадщини проживала разом із ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2» ПМР від 05.11.2014 року (а.с.9 том 1).

Серед спадкоємців першої черги за законом був син ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказані обставини визнані сторонами, а тому не підлягають доказуванню у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 успадкували по 29/ 100 частин квартири АДРЕСА_1 , про що їм видані свідоцтва про право на спадщину, після смерті батька ОСОБА_8 , який в свою чергу успадкував 29/100 частки квартири після смерті свого батька ОСОБА_7 (том 2 а.с.127-129).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6 , що слідує із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 25 січня 2017 року (том 2 а.с.7), після її смерті свідоцтво про право на спадщину на законом видано ОСОБА_10 , що слідує із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49218843 від 25.09.2017 (а.с.13 том 2).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що слідує зі змісту ст. 1264 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд вважає, що позивач не довела, що ОСОБА_6 проживала із спадкодавцем ОСОБА_7 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що за позовом ОСОБА_6 був визначений порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , укладено окремі договори найму та розділено особові рахунки. Позивач не надала суду доказів, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оплачували квартплату та за комунальні послуги спільно, із квитанцій наданих відповідачами слідує, що ОСОБА_7 платив за свою частину квартири окремо (а.с. 205-212 том 1).

Про відсутність спільного побуту свідчить і той факт, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 жили у різних кімнатах, спільного бюджету не мали, харчувалися окремо, мали різні холодильники.

Вказані факти підтвердили у судовому засіданні свідки.

Так, свідок ОСОБА_11 показала, що разом із Жуковими були сусідами, знає обох більше 30 років. Спочатку вони жили в шлюбі, потім розлучилися. Жили в різних кімнатах, мали два рахунки, за квартиру платили обоє. Холодильників було двоє, один у маленькій кімнаті, інший на кухні. Коли ОСОБА_13 хворів, то вона допомагала ОСОБА_6 його купати, запрошували його до столу, пригощали їжею.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_6 знає давно, жили з ними в одному будинку через під`їзд. Чула від покійної ОСОБА_6 , що вони разом не живуть. Бачила як ОСОБА_7 ходив сам за молоком, говорив, що зварив борщу, вона по своєму жила. А коли ОСОБА_6 дізналася, що онук ОСОБА_7 женився на її дочці, то перестала з нею ділитися. Одного разу заносила ОСОБА_8 продукти, стояла на порозі та бачила, як ОСОБА_6 виглядає з кімнати, двері відчиняв ОСОБА_14 . Зробила висновок, що у ОСОБА_6 окрема кімната. Також пам`ятає, як ОСОБА_13 розказував під під`їздом, як варить їсти сам. Коли ОСОБА_7 був лежачий, за ним доглядав син.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показав, що працював лікарем у 2 міській клінічній лікарні, коли взимку 2014 року до них поступив ОСОБА_7 Він лікувався у них мінімум 2 тижні, за цей час його відвідували онуки, невістка та бачив один раз сина. Інших осіб, які б цікавилися його здоров`ям він не бачив.

Свідок ОСОБА_16 зазначила, що була подругою ОСОБА_6 .. Знає, що відносини із ОСОБА_17 у них були натянуті. Коли він хворів, вона за ним доглядала, кормила, купала, скуплялася, бо він не ходив. Коли вона приходила в гості, то звали ОСОБА_18 на кухню поїсти. Знає, що жили як чоловік і жінка. Разом з тим, зазначила, що у ОСОБА_7 був свій холодильник, бувало, що він їв окремо, а ОСОБА_6 варила їсти із свого холодильника. За комунальній послуги платили окремо, гаманці мали різні.

Таким чином, покази свідка ОСОБА_16 є суперечливими, а тому судом оцінюються критично.

Аналізуючи покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , судом не встановлено доказів спільного проживання ОСОБА_6 однією сім`єю протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини. Факт догляду ОСОБА_6 за ОСОБА_7 у 2014 року знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, однак не спростовує їх окремого проживання як чоловіка та дружини протягом п`яти років до часу смерті ОСОБА_7 .

Судом також спростовуються доводи позивача, що за ОСОБА_7 , коли його виписали з лікарні, доглядала лише ОСОБА_6 , довідка про стан здоров`я ОСОБА_7 з 2-і міської клінічної лікарні, як і покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_9 цього не підтвердили.

Також встановлено, що похованням ОСОБА_7 займався його сина ОСОБА_8 , що підтверджується відповідними квитанціями та довідкою КП «Спецкомбінат похоронно -ритуального обслуговування» (а.с.1 а.с.215-217).

В п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

З огляду на викладене, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 протягом не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини існували взаємні обов`язки, що вони мали спільний побут, спільний бюджет, що проживали разом як сім`я.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що ОСОБА_6 не визнана судом такою, що проживала однією сім`єю із спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, позовні вимоги про визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання за нею права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 разом із спадкоємцем першої черги за законом, визнання частково недійсним та скасування свідоцтв про право на спадщину виданих на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Ющенко Вікторія Вікторівна, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталія Юріївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцями та визнання права на спадщину, зміни черговості одержання права на спадщину, визнання частково недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Відповідач - ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Ющенко Вікторія Вікторівна, м.Полтава, вул.Гоголя, 7.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталія Юріївна, м.Полтава, вул.Куйбишева, 6.

Суддя Л.І. Савченко