Провадження № 2/243/47/2019
Справа № 243/2653/18
УХВАЛА

21 лютого 2019 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Словянського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, про розірвання договору позики, стягнення суми боргу та відсотків за позикою, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Словянського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, про розірвання договору позики, стягнення суми боргу та відсотків за позикою.

У судовому засіданні відповідачем ОСОБА_1 заявив клопотання про повернення позовної заяви позивачу ОСОБА_2 для усунення її недоліків. В обґрунтування клопотання зазначив, що оскільки згідно із позицією Верхового Суду наведеною в постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц, право позикодавця нараховувати проценти за договором позики припиняється зі спливом строку, на який була надана позика, то в даному випадку, позивач ОСОБА_2 не мав права нараховувати проценти, у звязку із чим, його позовна заява підлягає поверненню для усунення недоліків, шляхом зобовязання відповідача надати суду відповідний експертний висновок з урахуванням якого буде можливо достеменно встановити ціну позову.

Позивач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляду справи проводити у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився.

Заслухавши відповідача та оглянувши надані докази, суд приходить до такого висновку.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Суд зазначає, що не наділений правом зобовязувати сторони у справі проводити експертизи чи надавати експертні висновки, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Призначення експертизи судом є обовязковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами, чи за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоровя; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати (ст. 105 ЦПК).

За наведених обставин, враховуючи принцип змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, за яким цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та на підставі доказів, поданих учасниками справи, а також те, що збирання доказів у даному випадку не є обовязком суду, клопотання відповідача про зобовязання позивача представити експертний висновок та повернення позовної заяви для усунення її недоліків, задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотаннявідповідача ОСОБА_1про повернення позовної заяви позивачу ОСОБА_2 для усунення її недоліків відмовити.

Повний текст ухвали складений 22 лютого 2019 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4