Справа 237/3601/18
Номер провадження 2/237/184/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.19 року м. Курахове Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сенаторова В.А.

при секретарі Лахно Т.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому зазначив, що постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 30.03.2018 року (237/1032/18) ОСОБА_2 - відповідача у справі, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме, ДТП, яке сталося 02.01.2018р, в результаті чого транспортному засобу ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача і була спричинена матеріальна шкода у розмірі 33 393,47 грн. відповідно до висновку експерта, вартість проведення якого складає 1300,00 грн. Також позивачем понесені транспортні витрати (паливо) для подання заяв про ДТП до АТ «ПРОСТО-страхування» м. Волноваха та ПрАТ «Київський страховий дім» в м. Костянтинівка, що склали 1233,00 грн., а також поштові витрати, а саме направлення листів до МТСБУ та АТ «ПРОСТО-страхування», що склали 71,50 грн. Загальна матеріальна шкода завдана позивачу складає 35 997,79 грн. Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 16.04.2018 року (237/1030/18) адміністративна справа за ст. 124 КУпАП відносно позивача - ОСОБА_1 закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 6000,00 грн.

Після звернення позивача до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача, АТ «ПРОСТО-страхування» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 23541,51 грн. Позивач зазначає, що він намагався в досудовому порядку вирішити спір, однак відповідач не відреагував на його пропозицію. Враховуючи вказане, позивач зменшив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 12 458,28 грн., моральну шкоду в сумі 6 000,00 грн., сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В судовому засіданні позивач свої зменшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнали частково, не визнали витрати на паливо, вважають розмір моральної шкоди вважають необґрунтованими. Відповідач вказує на те, що вимоги про відшкодування шкоди позивачем не доведені жодним належним доказом.

Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновків, які наведені нижче.

Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 30.03.2018 року (справа 237/1032/18) відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме, у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 02.01.2018р за участю його автомобіля та автомобіля позивача ВАЗ. На ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова суду набрала чинності 10.04.2018р. (а.с. 10-11).

Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 16.04.2018 року (справа 237/1030/18) справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 закрита у зв`язку з подією та складу адміністративного правопорушення (а.с. 12-15)

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова, лише в питанні, чи мала місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, позивачу була завдана матеріальна шкода у зв`язку з пошкодженням його автомобіля.

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів серії АІ № 7178617 від 23.05.2017 року, автомобіль марки ТАТА LPT613/38, номерний знак НОМЕР_2 був застрахований АТ «ПРОСТО-страхування (а.с. 16).

Згідно висновку експерта № 015/05 за фактом аварійних пошкоджень автомобіля, ВАЗ-21102 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 26 травня 2018 року, вартість матеріальної шкоди (з технічної точки зору), який причинений власнику автомобіля ВАЗ-21102 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент дослідження може складати 25708,27 грн. (а.с.25-45).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 015/05 від 24 травня 2018 року, вартість виклику експерта та проведення експертизи складає 1300,00 гривень (а.с.46).

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача транспортні витрати на паливо, які він затратив для подання заяв про ДТП до АТ «ПРОСТО-страхування» в м. Волноваха та ПрАТ «Київський страховий дім» в м. Костянтинівка, що складає 1233,00 грн., однак, позивач не довів скільки саме літрів він затратив на дорогу до м. Волноваха та м. Костянтинівка.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_5 . АТ «ПРОСТО-страхування» 14.08.2018 року виплатила ОСОБА_5 страхове відшкодування за шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка складає 23 541,51 грн., що підтверджується випискою про надходження по картці/рахунку 247452 платіжним дорученням № 960 від 23 квітня 2018 року (а.с.66).

Відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за своєю правовою природою виникають із деліктів - неправомірних дій особи які мають негативні наслідки. Ці відносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Так, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогне небезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

При цьому, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами та доповненнями), шкода заподіяна майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

В силу ст. 1188 ЦК України, шкода завдана одній особі внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року, № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - „Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб ". Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 5 цієї постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В пункті 9 Постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Факт моральних страждань потерпілого від душевного болю, який він відчував від переживання і фізичних незручностей та психологічного дискомфорту при пошкодженні його майна, сам по собі свідчить про моральні страждання потерпілого, є очевидним і не потребує доказування іншими засобами .

Оцінивши усі зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково і стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 2166,76 грн., витрати на проведення дослідження (експертизи) в сумі 1300,00 грн., поштові витрати в розмірі 71,50 грн., а всього 3 538,26 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: 250 грн.

Керуючись 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди 3538,26 гривень (три тисячі п`ятсот тридцять вісім гривень 26 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди 3 000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.09.2019 року.

Суддя В.А. Сенаторов