___________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/520/114/19
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні подання

22.02.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Куриленко О.М.,

за участю представника приватного виконавця - Громадського О.В.,

стягувача - ОСОБА_2,

представника стягувача - ОСОБА_3,

представника боржника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, за участю стягувача ОСОБА_2, боржника ОСОБА_6, про звернення стягнення на незареєстроване в установленому порядку майно боржника,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2019 року приватний виконавець Притуляк В.М. звернувся до суду з поданням, в якому просив дозволити стягнення на нерухоме майно боржника - ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_14, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1), яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: незавершений будівництвом павільйон з реалізації автомобільних мастил, аксесуарів та надання послуг населенню, розташований за адресою - АДРЕСА_2

В своєму поданні приватний виконавець посилається на те, що боржник вимоги за виконавчими документами в добровільному порядку не виконує, тому виконавець звертається до суду для вирішення питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

У судове засідання з'явився представник приватного виконавця Громадський Олексій Васильович, який подання підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Стягувач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали подання та просили його задовольнити.

Представник боржника ОСОБА_4 у задоволенні подання просив відмовити, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що у задоволенні подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в проваджені Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/10280/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.11.2016 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 20 червня 2018 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 42 000 дол. США, що еквівалентно 1 075 170 гривень 60 копійок та судові витрати по справі у розмірі 7 673, 40 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

22 серпня 2018 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №520/10280/14-ц щодо примусового виконання рішення апеляційного суду.

Відповідно до статей 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. 12.10.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57436533. Копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, у зв'язку з чим виконавцем проведено дії щодо розшуку майна, належного боржнику шляхом направлення запитів до реєструючих установ.

Так, відповідно до довідки Територіального сервісного центру № 5141, що надійшла на запит приватного виконавця за вхідн № 2581 від 05.11.2018 року, за боржником зареєстровано транспортні засоби, а саме: IVECO DAILY, д/н НОМЕР_2, р/в 2000 р.в; IVECO S2, д/н НОМЕР_3, 2002 р/в; OPEL COMBO, н/з НОМЕР_4, р/в 1995 р/в; MERCEDES-BENZ 1217, д/н НОМЕР_5, р/в 2000; FORD TRANSIT, д/н НОМЕР_6, р/в 2001; FORD TRANSIT, д/н НОМЕР_7, р/в 2001; PEUGEOT BOXER, д/н НОМЕР_8, р/в 2001; TOYOTA CAMRY, д/н НОМЕР_9, р/в 2007; MERCEDES-BENZ ATEGO, д/н НОМЕР_10. р/в 2000; RENAULT KANGOO, д/н НОМЕР_11, р/в 2004; ЗАЗ 110557-45, д/н НОМЕР_12. р в 2008, які відповідно до постанови приватного виконавця від 05.11.2018 року оголошено у розшук.

12.10.2018 року з метою повного та фактичного виконання рішення суду, виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, на підставі якої було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_8.

В ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем встановлено, що на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 15.05.2018 року по справі № 1512/6171/2012 про визнання мирової угоди, у власність ОСОБА_9 виділяється незавершений будівництвом павільйон з реалізації автомобільних мастил, аксесуарів та надання послуг населенню, розташований за адресою -м. Рівне, вул. Млинівська,38, придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2006 p., посвідченого приватники нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_10, реєстровий № 474, зареєстрованому в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.12.2006 року.

Однак, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 154130107 від 28.01.2019 року право власності на вищезгаданий незавершений будівництвом павільйон зареєстровано за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_13.

Згідно зі ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно, що належить боржнику від інших осіб. Після надходження відомостей про наявність боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає і реалізує в установленому порядку.

Статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Як пояснив у судовому засіданні представник приватного виконавця, з метою виконання рішення суду, приватним виконавцем Притуляк В.М. були надіслані запити до банківських установ щодо наявності у боржника грошових коштів, однак, відповіді до теперішнього часу отримані не були, що, на думку суду, не дає підстав остаточо підтвердити факт відсутності у боржника грошових коштів, на які можна було б звернути стягнення.

Частиною 5 статті 48 Закону "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Як вбчається з матеріалів справи, за боржником зареєстровано транспортні засоби, а саме: IVECO DAILY, д/н НОМЕР_2, р/в 2000 р.в; IVECO S2, д/н НОМЕР_3, 2002 р/в; OPEL COMBO, н/з НОМЕР_4, р/в 1995 р/в; MERCEDES-BENZ 1217, д/н НОМЕР_5, р/в 2000; FORD TRANSIT, д/н НОМЕР_6, р/в 2001; FORD TRANSIT, д/н НОМЕР_7, р/в 2001; PEUGEOT BOXER, д/н НОМЕР_8, р/в 2001; TOYOTA CAMRY, д/н НОМЕР_9, р/в 2007; MERCEDES-BENZ ATEGO, д/н НОМЕР_10. р/в 2000; RENAULT KANGOO, д/н НОМЕР_11, р/в 2004; ЗАЗ 110557-45, д/н НОМЕР_12. р в 2008, які відповідно до постанови приватного виконавця від 05.11.2018 року оголошено у розшук.

На думку суду, вартість зазначених транспортних засобів, більшість з яких є вантажними автомобілями, цілком достатня для погашення боргу відповідача.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється в разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності , а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру в установленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

На підставі ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Зі змісту зазначених норм вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (із змінами) регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення, визнання та захист) державою таких прав. Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» одними із загальних засад державної реєстрації є обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав та публічність державної реєстрації прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Як вбачається з умов мирової угоди, затвердженої ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.05.2018 року по справі № 1512/6171/2012, а саме в п. 3.2 передбачено, що до моменту реєстрації за ОСОБА_6 право власності на майно, зазначене в п. 3.2 цієї мирової угоди, майно, зазначене в п. 1 цієї мирової угоди залишається об'єктом спільної сумісної власності сторін, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

А також пунктом 3.5.2 передбачено, що майно, зазначене в п. 3.2 цієї Мирової угоди, разом із іншою документацією на об'єкт (за виключенням документів, зазначених в п. 3.6.1 цієї Мирової угоди) за актом приймання - передачі - протягом трьох тижнів з дня набрання чинності ухвалою суду про затвердження мирової угоди.

Як зазначає сторона боржника, акт приймання - передачі спірної нерухомості від ОСОБА_7 до ОСОБА_6 на разі не підписувався.

Таким чином, суд вважає, що на теперішній час відсутні правові підстави вважати власністю ОСОБА_6 незавершений будівництвом павільйон з реалізації автомобільних мастил, аксесуарів та надання послуг населенню, розташований за адресою м. Рівне, вул. Млинівська,38, оскільки виконання умов мирової угоди не відбулося.

Крім того, з наданих приватним виконавцем документів не встановлено правових підстав для звернення стягнення на незареєстроване в установленому законом порядку майно боржника, а саме: не встановлено факту відсутності у боржника достатніх коштів, як це передбачено ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», відсутності нерухомого майна, на яке можна звернути стягнення, у зв`язку з чим звернення до суду з даним поданням, на думку суду, є передчасним.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 353, 440 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича, за участю стягувача ОСОБА_2, боржника ОСОБА_6, про звернення стягнення на незареєстроване в установленому порядку майно боржника - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст ухвали складено 25 лютого 2019 року