Номер провадження: 22-ц/813/6701/19
Номер справи місцевого суду: 521/4320/19
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 червня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Теренчук Ж.В., -

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.11.2016 року в розмірі 700 грн, до 6000 грн щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 10.11.2016 року було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 .

Рішенням від 10.11.2016 року на її користь з відповідача на утримання сина були стягнуті аліменти в розмірі 700 грн щомісячно, до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час їй дуже тяжко матеріально утримувати дитину з таким розміром аліментів, за останні роки ціни на товари щоденного користування, комунальні послуги та їжу значно виросли, вона виховую дитину самотужки. Крім того вимушена в м. Одесі орендувати житло для себе та сина, так як працює в м. Одеса та дитина навчається в школі в м. Одеса.

Позивачка також зазначила, що відповідач має постійний заробіток та взмозі виплачувати аліменти у більшому розмірі, проте добровільно допомагати своїй дитині він не бажає. Відповідач є суб`єктом підприємницької діяльності, відтак у відповідача покращилося його матеріальне становище, він здійснює підприємницьку діяльність, від якої отримує прибуток, тому на даний час є законні підстави для збільшення розміру аліментів.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 червня 2019 року позов ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів задоволений частково. Збільшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.11.2016 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 13 березня 2019 року, тобто з дня звернення позивача до суду, і до ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд не вивчив належним чином всі обставини справи та лише надав оцінку скрутному матеріальному становищу відповідача ОСОБА_2

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.11.2016 року розірвано.

Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Наявним в матеріалах справи.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.11.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були стягнуті аліменти в розмірі 700 грн щомісячно, до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки №11-04/290 ОСОБА_3 зареєстрований по АДРЕСА_1 .

З договору оренди будинку від 01.10.2018 року, судом встановлено, що ОСОБА_1 орендує будинок по АДРЕСА_2 та сплачує орендну плату в розмірі 3500 грн, разом з нею в орендованому житлі проживає її син ОСОБА_3 .

Згідно довідки Одеського навчально-виховного комплексу №53 «Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів-ліцей» Одеської міської ради Одеської області (вул. Ген. Петрова, 34 м. Одеса) ОСОБА_3 навчається в 1 класі вказаної школи.

ОСОБА_2 13.04.2018 року було зареєстровано, як фізичну особу-підприємця та внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру про фізичну особу-підприємця.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так судом встановлено, що на час звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру аліментів, тобто на 13.03.2019 року та на час розгляду справи мінімальний розмір аліментів на дитину має становити 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Прожиткові мінімуми на 2019 рік для piзних кaтегорій населення встановлюються в Україні Законом "Пpo Дepжавний бюджeт на 2019 рік" зa пoданням Міністерства фінансів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з 01.01.2019 встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2027 грн.

Таким чином, розмір аліментів, який стягується з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 700 грн, є значно нижчим за законодавчо встановленого на даний час мінімального розміру аліментів, тоді як розмір стягуваних аліментів, має бути мінімально достатнім задля створення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини,

Так під час розгляду справи, судом встановлено, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання їхньої спільної із позивачем дитини, змінилися умови життя позивачки та дійсно погіршився її матеріальний стан.

Так згідно наданої суду довідки від 29.05.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Бетта - Сервіс» м. Одеса на посаді менеджера та її посадовий оклад складає 5520 грн.

Син ОСОБА_3 відвідує школу в м. Одеса, що підтверджується наданою суду першої інстанції довідкою, тому мати та син працюють та навчаються в м. Одеса, при цьому власного житла в місті не мають, а відтак суд приймає до уваги договір оренди житла, який свідчить про те, що для проживання ОСОБА_1 дійсно орендує житло, щоб організувати своє життя та життя сина.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 13 березня 2019 року, тобто з дня звернення позивача до суду, і до ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до досягнення дитиною повноліття.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Посилання апелянта в апеляційної скарзі на однобокість, упередженість оскаржуваного рішення, прийнятого з перевищенням повноважень, неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають істотне значення для справи, ігнорування наданих скаржником документів, а також порушення норм матеріального та процесуального права як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Також судом була надана правова та обґрунтована оцінка всім наявним в матеріалах справи доказам, які були надані в обґрунтування доводів позовної заяви, та перевірені доводи заперечення на позовну заяву.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 02 жовтня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ А.І. Дрішлюк

______________________________________ Є.С. Сєвєрова