ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 654/3396/18 Головуючий в 1 інстанції Сіянко В.М.
Номер провадження 22-ц/819/409/19 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2018 року у складі судді Сіянко В.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, стягнення додаткових витрат на її утримання,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, стягнення додаткових витрат на її утримання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення суду від 10.10.2007р. відповідач має сплачувати на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.08.2007 року і до повноліття дитини.

З 2007 року виконавче провадження щодо стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Корабельного РУЮ у м. Херсоні.

Оскільки за рішенням суду позивач отримує аліменти, розмір яких не перевищує 500 грн на місяць, враховуючи особливі потреби дитини з інвалідністю від народження, має хронічні захворювання, лікування яких потребує відвідування спеціалізованих санаторіїв та оздоровчих закладів, а також те, що відповідач не надає іншої допомоги, а тому визначений судових рішенням розмір аліментів не є достатнім для належного утримання дитини та забезпечення гармонійного розвитку і лікування.

Також, через вроджені фізичні особливості сина, та неможливості проходити навчання у загальноосвітній школі, була змушена переїхати до м. Херсона, де дитина була влаштована до спеціального учбового закладу.

У зв'язку з переїздом до міста Херсона, вимушена орендувати житло, оскільки власного не має, та сплачувати кошти за оренду, а тому вважає, що має право на стягнення додаткових витрат з відповідача пов'язаних з оплатою оренди квартири.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила збільшити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_3, та стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1944 грн, щомісячно, та стягнути додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2018 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 30 листопада 2018 року, позов задоволено частково. Ухвалено: змінити визначений рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 10.10.2007р. розмір аліментів, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 972 грн із застосуванням індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Після набрання законної сили рішенням суду виконавчий лист, виданий Голопристанським районним судом Херсонської області у справі № 2-1517/07, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, 2007 року народження в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.08.2007р. і до повноліття дитини, визнати таким, що не підлягає виконанню та повернути до Голопристанського районного суду Херсонської області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 2000 грн. Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що судом враховано докази, які є недостовірними, оскільки відповідач має непогашену заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 34 844,97 грн. Крім того, посилання відповідача на скрутний матеріальний стан, оскільки отримує мізерну заробітну плату, дитина від другого шлюбу хворіє, дружина не працює, не є належними доказами неспроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання сина, який є дитиною з особливими потребами, потребує періодичного профілактичного лікування в Херсонській обласній психіатричній лікарні. Крім того, суд не врахував надані докази необхідності стягнення з відповідача додаткових витрат у зв'язку із розвитком дитини, хворобою, потребою в оздоровленні, придбання ліків, придбання ортопедичного взуття, додаткових занять з логопедом та психологом, що підтверджується медичними документами.

ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу не подавав, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлені такі обставини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

На час ухвалення судом рішення про збільшення розміру аліментів, Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", встановлено з 01 липня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1944 грн.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017р. № 2037-VІІІ, який набрав чинності 08.07.2017р., ч.2 ст.182 СК України викладено в новій редакції, і зазначено що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.5)

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 10.10.2007р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.08.2007р. і до повноліття дитини. (а.с.6)

Суд першої інстанції встановив, що відповідач сплачує аліменти у частці від свого доходу, фактичний розмір щомісячних платежів складає 558 грн та є недостатнім для належного утримання неповнолітньої дитини і забезпечення її розвитку. Крім того, суд рахував часткове визнання відповідачем позовних вимог та дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині зміни розміру аліментів із 1/4 частини доходу відповідача та збільшення їх розміру шляхом визначення твердої грошової суми щомісячних платежів.

Вказаний висновок суду жодною із сторін не заперечений.

Разом із тим, суд першої визначив суми стягнення у розмірі 972 грн на місяць, виходячи із тих підстав, що відповідач отримує щомісячний дохід у розмірі 1657,09 грн за основним місцем роботи, утримує малолітню дитину, 2014 року народження, та дружину, яка не працює, тоді як сукупний дохід позивача з врахуванням державної допомоги становить 3400 грн на місяць.

Проте з таким висновком погодись не можна.

За змістом ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків. Наявність у платника аліментів на праві власності нерухомого майна та інших майнових прав, доведені витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається і ці обставини визнані сторонами, що неповнолітній ОСОБА_4, 2007 року народження, має статус дитини із інвалідністю від народження у зв'язку із чим позивач отримує державну соціальну допомогу включно із надбавкою на догляд, розмір якої у Державному бюджеті України на 2018р. із липня встановлена у розмірі 1988,40 грн. (а.с.8,15) Дохід позивача становить - сума отриманої нею пенсії по інвалідності третьої групи у розмірі 982 грн на місяць.

Для забезпечення гармонійного розвитку дитини із особливими потребами позивач докладає зусиль для його навчання у спеціалізованому навчальному закладі у м. Херсоні, оскільки можливість такого навчання у загальноосвітній школі за постійним місцем проживання у м. Гола Пристань Херсонської області відсутня. (а.с.14,69)

Крім того, за висновком психолого-педагогічної комісії дитині рекомендовано корекційне навчання за відповідною програмою, а також необхідність індивідуальної форми навчання рекомендована за програмою психолого-педагогічної реабілітації.(а.с.10-13,70)

Як вбачається із пояснень ОСОБА_2 та наявних у справі письмових доказів, позивач власними зусиллями забезпечує побутові умови для дитини, організацію його навчання і лікування з врахуванням особливих потреб дитини, що потребує більшої уваги і витрачання часу для забезпечення його гармонійного розвитку. Необхідність витрачання більших зусиль і часу на потреби дитини, та стан здоров'я позивача створює об'єктивні перешкоди для пошуку додаткового сталого доходу.

В ході розгляду справи відповідач не надав будь-яких доказів на підтвердження своєї участі у організації побуту, навчання та виховання сина, на наявність таких доказів не посилався і представник в ході апеляційного розгляду.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач заперечуючи проти позовних вимог та обґрунтовуючи матеріальну неспроможність сплачувати аліменти у витребуваному позивачем розмірі, надав довідку про отримані доходи за місцем постійної роботи де зазначено, що розмір щомісячного доходу у 2018р. становить 1861,50 грн та має на утриманні дружину і малолітню дитину, 2014 року народження.

Однак, ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» мінімальна заробітна плата на цей рік встановлена у розмірі 3723 грн. За статистичними відомостями по м. Херсону і Херсонській області середньомісячна заробітна плата у другому кварталі 2018р. складає 7 527,62 грн.

На підтвердження факту матеріальної неспроможності виплачувати аліменти у більшому розмірі відповідач надав медичний висновок від 26.10.2018р. про те, що його малолітня дочка, ОСОБА_7, 2014 року народження, потребує домашнього догляду через часті респіраторні захворювання, однак додані медичні документи щодо лікування дитини у 2017р. та 2018р. мають рекомендації лише лікаря гастроентеролога. Доказів щодо понесених витрат на це лікування не надано. (а.с. 49-51)

Крім того, відповідач є власником 1/5 (40/200) частин житлового будинку номер АДРЕСА_1, на утримання якого та сплату комунальних послуг сплачує суму в розмірі, яка значно перевищує вказаний ним дохід за основним місцем роботи. При цьому пільгами чи субсидіями на компенсацію цих витрат від держави не користується, а також відомостей про наявні джерела на такі витрати суду не надав.

Із отриманої від ОСОБА_3 інформації, представник останнього в ході апеляційного розгляду справи пояснила, що відповідач окрім доходу за місцем постійної роботи має додатковий дохід, розмір якого офіційно не фіксується та видатки із цього доходу не сплачуються.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прийняття Закону про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання.

Враховуючи зазначені вимоги законодавства та положення ст.ст. 141, 180 СК України щодо рівного обов'язку кожного із батьків по забезпеченню дитині необхідного утримання не можна погодитись із висновком суду першої інстанції щодо визначеного ним розміру аліментів, лише із тих підстав, що відповідач має незначний дохід та утримує малолітню дитину і дружину, яка не працює.

Апеляційний суд враховує встановлені фактичні обставини щодо доходів відповідача, які дають можливість виконувати покладені на нього законодавством обов'язки, та за відсутності доказів про наявність істотних обставин, що могли б вплинути на виконання ним батьківських обов'язків, а також можливості сплачувати аліменти із врахуванням інтересів та потреб саме дитини, яка потребує більшої уваги та зусиль для організації і створення необхідних умов для його гармонійного соціального розвитку із врахуванням особливих потреб.

Отже, рішення суду у вказаній частині належить змінити та збільшити розмір стягнення аліментів у межах заявлених позивачем вимог.

Разом із тим не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги в частині стягнення додаткових витрат, оскільки згідно ч.1 ст. 185 СК України той із батьків, з кого присуджено аліменти, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом? тощо).

За змістом позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні вбачається, що необхідність стягнення 50 000 грн на покриття додаткових витрат на дитину обґрунтоване необхідністю оплачувати орендоване житло у м. Херсоні та самим фактом особливих потреб дитини внаслідок його захворювання. Проте позивачем жодних доказів на підтвердження витрат на лікування, додаткових витрат на індивідуальне навчання остання не надала.

Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення цієї частини вимог, а тому ухвалене судом рішення щодо відмови у стягненні витребуваної суми скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2018 року в частині визначеного судом розміру аліментів на неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити, збільшити суму стягнення з 972 грн до 1944 грн, щомісяця.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення в касаційному порядку, встановленому п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 22 лютого 2019 року.

Головуючий ____________ Н.В.Орловська

Судді: ____________ О.В.Кутурланова

____________ В.В.Майданік