ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 638/20871/13-ц

Провадження № 22-ц/818/1100/19

26 лютого 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1;

заінтересована особа - Шевченківський відділ ДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківської області;

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2018 року ( суддя Аркатова К.В.) по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківської області щодо не розгляду клопотання про примусове проникнення до житла боржника та накладення арешту на рухоме майно боржника ОСОБА_2, -

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаними скаргами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що державний виконавець у строк, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» не розглянув її клопотання від 05.06.2018 року про примусове проникнення до житла боржника та накладення арешту на рухоме майно боржника ОСОБА_2 Просив визнати бездіяльність державного виконавця незаконною та зобов'язати розглянути зазначені клопотання.

Справу розглянуто за відсутності сторін.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.11.2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм процесуального права. Зазначає, що провадження за її скаргами на бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області судом не відкривалось, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Правом на надання відзиву заявник не скористався.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Встановлено, що представник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргами на бездіяльність державного виконавця по виконанню рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення суми, отриманої від продажу квартири та моральної шкоди.

Ухвалами судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.06.2018 року вказані скарги були залишені без руху з підстав їх невідповідності вимогам п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, ч.1 ст.177 ЦПК України.

Після усунення вказаних в ухвалах недоліків, ухвалами Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.11.2018 року обєднано в одне провадження скаргу представника ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби м Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківської області щодо не розгляду клопотання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 та скаргу представника ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківської області щодо не розгляду клопотання про накладення арешту на рухоме майно боржника ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження були направлені запити до відповідних органів з метою встановлення місця реєстрації або перебування боржника ОСОБА_2, виявлення належного їй майна, на яке може бути звернено стягнення, боржник викликалася до державного виконавця. 15.01.2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ( а.с. 31 - 135 ).

За таких обставин, державним виконавцем вживалися передбачені законом заходи, направлені на виконання рішення суду, зокрема і щодо арешту майна боржника, в тому числі, рухомого.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що скарги її представника було обєднано в одне провадження та розглянуто з порушенням норм процесуального права, оскільки провадження у справі не відкривалось, про розгляд справи не було повідомлено належним чином заявницю та її представника, судовою колегією не приймаються.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця щодо не розгляду клопотання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 відкрито ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.07.2018 року ( а.с. 10 ), провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця щодо не розгляду клопотання про накладення арешту на рухоме майно боржника ОСОБА_2 відкрито іншою ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.07.2018 року ( а.с. 24 ).

Про розгляд справи 26.11.2018 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 були повідомлені завчасно належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні повідомлення про отриманя судових повісток ( а.с. 136а - 136д ).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст. 375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.02.2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

І.П. Коваленко