Справа № 453/1500/18
№ провадження 2/453/118/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 лютого 2019 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на дитину,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 18.12.2018 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача ОСОБА_4 у її користь аліменти на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 000 грн. щомісячно з подальшою фіксацією відносно збільшення прожиткового мінімуму, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 11.01.2019 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із визначенням дати судового засідання.

Розгляд справи по суті відбувся 21.02.2019 року, з участю позивача та представника відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що між сторонами у справі 10.10.2017 року рішенням Сколівського районного суду Львівської області розірвано шлюб, за час якого у сторін народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу по сьогоднішній день проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Позивач стверджує, що одержує від відповідача на дочку аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., що підтверджується рішенням Сколівського районного суду Львівської області у справі від 13.09.2017 року. Законодавством передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1 860 грн. Відтак, визначений розмір аліментів в сумі 1 000 грн. є недостатнім для задоволення потреб: калорійного харчування та забезпеченням одягу відповідно до їх віку та витрат на харчування, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Відтак, позивач просить на підставі ст. ст. 184, 192 СК України, позов задоволити.

Належно уповноважений представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 13.02.2019 року подала суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечила, просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначила, що тверження позивача про отримання аліментів у меншому розмірі не відповідає дійсності, оскільки дитина, на яку стягуються аліменти на момент звернення до суду з даним позовом, не досягла трирічного віку, відтак прожитковий мінімум для неї у відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 01.01.2019 року становить 1 626 грн., у 2018 році, на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів становив 1 426 грн.. Крім того, мінімальний розмір, який дорівнює розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, є рекомендованим за умови достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначальними умовами зміни розміру аліментів законодавець визначає зміну матеріального стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів. З відповідача судовим рішенням стягнуто аліменти в розмірі більшому ніж мінімально гарантований як в 2018 році, так і в 2019 році. Щодо наявності підстав, наявність яких є умовою для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, зазначає, що матеріальний стан відповідача не покращився, відповідач офіційно не працевлаштований, на обліку у центрі зайнятості за місцем реєстрації не перебуває, не є власником нерухомого майна. На утриманні відповідача перебуває непрацездатний батько. Зазначає, що не відповідає дійсності твердження позивача про те, що сезонний характер робіт на яких зайнятий відповідач, свідчить про наявність постійної роботи та стабільний дохід, оскільки навпаки сезонні роботи є свідченням того, що дохід відповідача є мінливим та нерегулярним.

Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті зявилася, позов підтримала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не зявився, однак забезпечив явку свого уповнвоаженого представника адвоката ОСОБА_3.

Представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх учасників справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

На підставі ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відтак, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»

прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року 1 626 гривень, з 1 липня 1 699 гривень, з 1 грудня 1 779 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є батьками неповнолітньоїОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого 13.09.2017 року у цивільній справі № 453/660/17, провадження № 2/453/433/17, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_4 (тепер ОСОБА_2) Н.М., стягуються аліменти на дочку ОСОБА_5, 23.08.20016 року народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000, 00 грн. щомісячно, починаючи з 14.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як встановлено судом, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з позивачем ОСОБА_2 за адресою: смт. Верхнє Синьовидне, вул. Івасюка, 10, Сколівського району Львівської області, що сторонами не оспорюється, а тому не потребує окремого доказування.

Згідно довідки Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 2907 від 26.11.2018 року позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до трьох років.

Окрім цього, судом з'ясовано, що встановлений раніше розмір аліментів відповідає вимогам чинного законодавства, виплати аліментів майже співрозмірні із матеріальними можливостями відповідача, проте враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, утримання неповнолітньої дитини сторін потребує від позивача додаткових зусиль та матеріальних витрат, відповідач не приймає участі у додаткових витратах на дитину, відтак розмір аліментів на дитину у сумі 1 250 грн. щомісячно, з врахуванням також наданої соціальної допомоги матері дитини, здатний забезпечити дитині кращі умови для існування, у звязку з чим стягуваний з відповідача на його малолітню дочку розмір аліментів може бути збільшений з 1 000 грн. до 1 250 грн. щомісячно.

Такий розмір аліментів суд вважає достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що позивачем не наведено достатньо підстав для зміни розміру аліментів у бік суттєвого збільшення, а спроможність відповідача оплатити вартісну експертизу (генетичну), призначену ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 26.04.2018 року у цивільній справі № 453/296/18, провадження № 2/453/281/18, та не підтвердження того, що він є єдиним утриманцем непрацездатного батька, свідчить про не вкрай скрутне матеріальне становище відповідача.

Водночас, суд вважає за необхідне розяснити позивачу його право предявити позов до суду про визначення розміру участі відповідача у додаткових витратах на дитину, за наявності для цього достатніх підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, відтак з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за подання позовної заяви про збільшення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Збільшити розмір та стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1250 (одна тисяча двісті пятдесят) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дати набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У решті позовуОСОБА_2, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3; зареєстроване місце проживання: 82613, Львівська область, Сколівський район, смт. Верхнє Синьовидне, вул. Івасюка, буд. 10; реєстраційний номер облікової картки платника податків: 6.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; зареєстроване місце проживання: 81114, Львівська область, Пустомитівський район, с. Скнилів, вул. Авіаційна, буд. 20; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Суддя В.Я. Микитин

Повне рішення складене 25 лютого 2019 року.