Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4365/18
Провадження №: 2/332/315/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №332/4365/18 (провадження №2/332/315/19) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, з тих підстав, що позивач знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2016 року. Від спільного життя малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилося невдалим та спільне життя не склалося через несумісність характерів, у зв»язку з чим між подружжям постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на їх відносини. Спільне життя і збереження сім»ї, на думку позивача, стало неможливим, та суперечить його інтересам, а тому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. В позовній заяві зазначив, що просить судове засідання провести без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити(а.с.3).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суду пояснила, що її чоловік постійно виїжджав до АР Крим, а вона з двома дітьми від першого шлюбу залишалася одна в Запоріжжі. Потім позивач заявив, що буде постійно проживати в АР Крим, вона не побажала з ним переїжджати, у зв»язку з чим шлюбні стосунки були припинені у грудні 2017 року. З цього часу їх сім»я фактично не існує, вони проживають окремо. Спільних малолітніх або неповнолітніх дітей з позивачем не мають та в стані вагітності вона на даний час не перебуває. Вважає, що їх сім»я розпалась остаточно та не може бути збережена, а тому не заперечує проти розірвання шлюбу, та просить змінити їй прізвище на дошлюбне ОСОБА_2.

Суд, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Нормами ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Наведеним конституційним принципам кореспондує положення ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, яким також визначено добровільність шлюбу та те, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положеннями ч.1,3 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користуються рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно системного аналізу наведених норм права, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно свідоцтву про шлюб серії НОМЕР_3 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2016 року, актовий запис № 236(а.с.6).В судовому засіданні встановлено, що від спільного життя сторони малолітніх або неповнолітніх дітей не мають.

Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлений одним із подружжя(ч.1 ст.110 СК України).

Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

На підставі вище наведеного, судом встановлено, що подружжя ОСОБА_2 тривалий період часу, а саме з грудня 2017 року спільно не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає подальше спільне подружнє життя з відповідачем неможливим, так як це суперечить його інтересам.Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки також вважає, що сім»я розпалась остаточно.

Таким чином, судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами з грудня 2017 року та їх окреме проживання. Отже, суд приходить до переконання, що сім'я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони протягом тривалого часу шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, втратили один до одного почуття любові та поваги, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а томупозовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи також і позицію відповідача про визнання позову про розірвання шлюбу, викладену нею у судовому засідання.

Керуючись ст.24 ч.1, ст. 55 ч.1,3, ст. 56 ч.3, ст. 104 ч.2, 105 ч. 3, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89,259,263-265,268 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Задовольнити у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб між подружжям ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 23 грудня 2016 року у Заводському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 236.

Змінити відповідачу ОСОБА_2, на її прохання, прізвище після розірвання шлюбу на дошлюбне - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідкам апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано в нарадчій кімнаті в 1-му примірнику 05 березня 2019 року.

Суддя Андрюшина Л.А.