Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 592/10368/16-ц

провадження № 61-35703 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І.(суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Акцент Банк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 січня 2018 року у складі судді Чернобая О. І. та постанову Апеляційного суду Сумської області від 28 березня 2018 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Біляєвої О. М., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 26 лютого 2013 року між

ПАТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 10 000,00 грн зі сплатою

30,00 процентів річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Посилаючись на те, що банк зобов'язання за кредитним договором виконав, надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі, встановленому договором, однак ОСОБА_1 не виконував належним чином умов кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 22 жовтня 2016 року виникла заборгованість у розмірі

15 734,74 грн, яка складається з: 7 540,29 грн - заборгованість за кредитом; 5 618,99 грн - заборгованість зі сплати відсотків; 1 350,00 грн - пеня та комісія; 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 725,46 грн - штраф (процентна складова), просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором від 26 лютого 2013 року № б/н.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 січня 2018 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився у судове засідання, тоді як його явка була визнана обов'язковою, а також не надав витребувані судом докази, необхідні для вирішення справи по суті.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 28 березня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Акцент-Банк» залишено без задоволення, ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 січня 2018 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що постановляючи ухвалу про залишення позову ПАТ «Акцент Банк» без розгляду, суд першої інстанції, керуючись пунктами 3, 9 частини першої статті 257 ЦПК України, обгрунтовано виходив з того, що представник ПАТ «Акцент-Банк» не з'явився у судові засідання призначені на 18 грудня 2017 року та 15 січня 2018 року, тоді як його явка була визнана обов'язковою. Крім того, позивач не виконав вимоги ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2017 року, якою було витребувано докази, необхідні для вирішення справи.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПАТ «Акцент-Банк», у якій заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що представник банку не змогла з'явитися в судове засідання, призначене на 18 грудня 2017 року, оскільки у період з 07 по 15 грудня 2017 року перебувала на лікарняному і про зазначене судове засідання дізналась лише 18 грудня 2017 року - у перший робочий день після лікарняного. Про судове засідання, яке відбулось 15 січня 2018 року, позивач не був повідомлений належним чином. Суди також залишили поза увагою, що у позовній заяві ПАТ «Акцент-Банк» вказав, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення заочного рішення. Крім того, не надання позивачем доказів на підтвердження позовних вимог є підставою для відмови у задоволенні позову за необгрунтованістю, а не для залишення позовної заяви без розгляду.

Позиція інших учасників справи

У вересні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу ПАТ «Акцент-Банк», у якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відзив мотивовано тим, що позивач систематично не виконував вимоги суду про надання доказів, а також не з'являвся в судові засідання, не зважаючи на визнання судом його явки обов'язковою. Частиною десятою статті 84 ЦПК України передбачено право суду залишити позов без розгляду якщо учасник справи з неповажних причин або без повідомлення певних причин не надав витребувані судом докази. Посилання в касаційній скарзі на неможливість явки представника банку в судове засідання з поважних причин, не можна брати до уваги, оскільки позивач є юридичною особою, яка самостійно організовує свою роботу і має відповідний штат юридичної служби.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2018 року поновлено ПАТ «Акцент-Банк» строк на касаційне оскарження ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 січня 2018 року та постанови Апеляційного суду Сумської області

від 28 березня 2018 року, відкрито касаційне провадження за скаргою банку та витребувано справу з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палата Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією суддів у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Обставини справи

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 12 грудня

2016 року.

09 грудня 2016 року ОСОБА_1 подав клопотання про витребування

від ПАТ «Акцент-Банк» доказів, зокрема оригіналів: заяви від 26 лютого

2013 року № б/н; договору від 26 лютого 2013 року № б/н, підписаний

ОСОБА_1; документи на підтвердження видачі ОСОБА_1 платіжної картки у 2013 році; квитанції або інший документ про отримання ОСОБА_1 готівкових коштів на виконання заяви та договору від 06 лютого 2013 року № б/н.

У зв'язку з розглядом суддею-доповідачем 12 грудня 2016 року справи у кримінальному провадженні, розгляд справи відкладено на 08 лютого

2017 року.

У зв'язку з відпусткою судді-доповідача розгляд справи відкладено на

13 березня 2017 року.

У березні 2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено на 04 квітня

2017 року.

Оскільки 04 квітня 2016 року суддя-доповідач розглядав справу у кримінальному провадженні, розгляд справи було перенесено на 04 травня

2017 року.

04 травня 2017 року сторони до судового засідання не з'явились, справу відкладено на 07 червня 2017 року.

У зв'язку з відпусткою судді-доповідача розгляд справи відкладено на

06 липня 2017 року та визнано обов'язковою явку сторін.

У липні 2017 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено на 31 липня

2017 року з обов'язковою явкою сторін. У призначену дату судове засідання не відбулося, оскільки від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 29 серпня 2017 року з обов'язковою явкою сторін.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2017 року витребувано у ПАТ «Акцент-Банк» оригінал заяви від 26 лютого 2013 року № б/н, за наявності підписаний ОСОБА_1 договір, відомості, що підтверджують видачу ОСОБА_1 картки, квитанцію чи інший документ на підтвердження отримання ОСОБА_1 готівкових коштів. Розгляд справи відкладено на

18 жовтня 2017 року з обов'язковою явкою сторін.

Оскільки сторони в судове засідання 18 жовтня 2017 року не з'явилися, розгляд справи відкладено на 16 листопада 2017 року.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2017 року визнано обов'язковою явку сторін у судове засідання, призначене на 18 грудня 2017 року.

У зв'язку з тим, що 18 грудня 2017 року суддя-доповідач розглядав справу у кримінальному провадженні, розгляд справи відкладено на 15 січня

2018 року.

18 грудня 2017 року та 15 січня 2018 року належним чином повідомлений позивач у судове засідання не з'явився.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини п'ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Звертаючись до суду з позовною заявою, ПАТ «Акцент-Банк» зазначало, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення судового рішення в заочному порядку.

Таким чином, у суду були відсутні підстави вважати, що позивачем не ставилося питання про розгляд справи за відсутності його представника, а відтак висновок суду першої інстанції про наявність підстав для застосування пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суперечить матеріалам справи та свідчить про неправильне застосування судами положень зазначеної норми процесуального закону.

Щодо застосування судом пункту 9 частини першої статі 257 ЦПК України.

Відповідно до частин сьомої-десятої статті 89 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов'язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Системне тлумачення пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить, що його слід застосовувати у взаємозв'язку із положеннями частин сьомої-десятої статті 84 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції не з'ясував причини неподання витребуваних доказів, не розглянув питання про застосування заходів процесуального примусу до позивача (у разі визнання причин неподання витребуваних доказів неповажними).

Поза увагою суди залишили і те, що ухвала про витребування доказів була постановлена 29 серпня 2017 року, тобто задовго до набрання чинності норм ЦПК України, редакція якого доповнена новою підставою для залишення позову без розгляду - якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, тоді як положення ЦПК України (в редакції, чинній станом на момент її постановлення) не передбачали такої підстави для залишення позову без розгляду. Відсутність наданих позивачем доказів на підтвердження заявлених ним вимог є підставою для відмови у задоволенні позову за недоведеністю, натомість суд відкладав справу велику кількість разів та залишив позов без розгляду, що не відповідає завданню цивільного судочинства.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду приходить до висновку, що оскаржувані ухвали не можна визнати законними та обгрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають скасуванню, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду ,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 28 березня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г.І. Усик