Справа №: 398/4762/18
провадження №: 2/398/638/19
"25" лютого 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
головуючого судді Крімченко С.А.,
при секретарі Куліковій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1. Позивач є власником даної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 січня 2007 року та договором дарування від 15 вересня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кібальнік О.Ф. Зазначає, що відповідач являється її сином, зареєстрований в даній квартирі, але тривалий час проживає закордоном та не користується квартирою. Вона вимушена самостійно утримувати квартиру в належному вигляді та сплачувати кошти за комунальні послуги. Тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.
В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405ЦК України), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57 цс 11.
Наведене свідчить, що задоволення позову про позбавлення особи права користування жилим приміщенням можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сім'ї наймача, члена ЖБК або члена сім'ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на те причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання понад встановлений законодавством термін.
Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.
В судовому засіданні встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 січня 2007 року, виданим Олександрійською міською радою, зареєстрованим КП «Олександрійське МБТІ» 24.01.2007 року, договором дарування частки квартири від 15 вересня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кібальнік О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 601, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 вересня 2018 року № 137881634.
Згідно довідки ПП «Побутсервіспром» від 25 вересня 2018 року № 933 в квартирі АДРЕСА_2 м. Олександрії зареєстровані власник ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3.
Відповідно до акта обстеження місця проживання від 24 вересня 2018 року, складеного уповноваженою особою будинків № 45 і №28 ОСОБА_4 за участю сусідів ОСОБА_5 (проживає в АДРЕСА_4) і ОСОБА_6 (проживає в АДРЕСА_5), під час обстеження квартири АДРЕСА_3 встановлено, що ОСОБА_3 не проживає за місцем своєї реєстрації з 01.09.2017 року. Особистих речей ОСОБА_3 при обстеженні не виявлено.
Реєстрація відповідача в даній квартирі, яка належить позивачу, створює для неї перешкоди в користуванні, розпорядженні власністю, зокрема, вона сплачує комунальні послуги за відповідача як за додаткового члена сім'ї.
В зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 280 - 282, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6, до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.А. Крімченко