441/219/19 2/441/344/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.,

при секретарі - Цап І.М.,

позивача - відповідача - ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2 ,

відповідача - позивача - ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 07.02.2019 звернувся до суду із позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь борг за договором позики 1180 дол. США, що складає 32771 грн. 04 коп., 21.61 дол. США, що в гривневому еквіваленті 600 грн.15 коп. трьох процентів річних, 606 дол.07 центів США, що в гривневому еквіваленті 16831 грн.81 коп. відсотки за користування коштами, судові витрати та витрати за надання правової допомоги.

В ході розгляду справи позивач і частині суми трьох відсотків та відсотків за користування коштами збільшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 31.79 доларів, що в гривневому еквіваленті складає 831 грн.72 коп. 3% річних, та 1019.07 дол.США, що в гривневому еквіваленті складає 26661 грн. 80 коп. відсотки за користування кредитом.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що являється позикодавцем про що свідчить розписка згідно якої між ним та відповідачем укладено договір позики на суму 1380 дол. США. ОСОБА_5 зобов`язувався повернути позику до 07.10.2018, про що написав у розписці про отримання позики. Відповідач зобов`язань за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув, а тому він змушений звернутись з даним позовом до суду.

ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву про визнання договору позики укладеного з ОСОБА_1 недійсним з огляду на те, що в день написання розписки гроші від ОСОБА_6 він не отримував, крім того останній змусив його написати розписку.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та сам позивач в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримали повністю, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити. У зустрічному позові просили відмовити.

Відповідач позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 заперечили та пояснили, що гроші в день написання розписки ОСОБА_3 не отримував, раніше позичав, але повернув у повному обсязі, розписки про те, що повернули кошти у позивача не взяли. Крім того, відповідач пояснив, що його заставили під тиском дати розписку про отримання від позивача гроші, просили в первісному позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу,а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку зробленого Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу, позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що 03.03.2018 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав в позику від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1380 американських доларів, терміном до 07.10.2018, що підтверджується письмовою розпискою, даною ОСОБА_3

ОСОБА_3 з вказаної вище позиченої суми повернув 200 доларів , іншу суму боргу 1180 доларів не повернув позивачу , що підтверджується оригіналом розписки, яка долучена позивачем до матеріалів справи, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача вказану суму боргу та три проценти річних від простроченої суми.

В решті позову щодо стягнення з відповідача в користь позивача 1019.07 доларів США процентів за користування позикою слід відмовити за недоведеністю позовних вимог у цій частині, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин позивач суду не представив.

Пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , що дана умова оговорена в розписці, не може слугувати підставою для стягнення відсотків за користування коштами оскільки, ОСОБА_5 мав повертати позичку частинами і в розписці не конкретизовано, як того вимагають правила ст. 1048 ЦК України, на які цілі та у зв`язку з чим ОСОБА_7 позичав гроші.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача ОСОБА_6 судові витрати в сумі 768.40 грн. сплаченого судового збору та 4295.24 грн. витрат на правову допомогу.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю заявлених вимог. В суді доведено, що розписка написана власноручно ОСОБА_9 , що останній не оспорює, факт відсутності будь-якого тиску з боку ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який був присутнім при написанні розписки. Інших доказів позивач за зустрічним позовом суду не надав і в суді таких не добуто.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1180 дол. США (одну тисячу сто вісімдесят дол. США) що складає в гривневому еквіваленті 30872 грн. 19 коп. (тридцять тисяч вісімсот сімдесят дві грн. 19 коп.) основного боргу за договором позики,

32 дол. 79 центів, що в гривневому еквіваленті складає 831.72 грн. (вісімсот тридцять одна гривня 72 коп.) трьох процентів річних від простроченої суми,

768.40 грн. - сплаченого судового збору,

4295.24 грн. - витрат на правову допомогу.

В решті позову ОСОБА_1 - відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсними відмовити.

Адреси сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 01.10.2019.

СуддяН. І. Яворська