КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №752/6676/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Шевченко Т.М. 28 травня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

встановив:

В квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 19344 грн. пені у зв`язку із простроченням сплати аліментів.

Вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 17 липня 2017 року у справі №758/11658/16 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3900 грн., починаючи з 22 вересня 2016 року. 09 жовтня 2017 року видано виконавчий лист, 18 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження.

В позовній заяві вказує, що до 11 квітня 2019 року відповідач ухилявся від сплати аліментів, станом на 01 вересня 2017 року його заборгованість становить 50700 грн., яку погасив 20 квітня 2018 року.

Просить стягнути пеню у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів за період з 18 жовтня 2017 року по 11 квітня 2018 року в сумі 19344 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_1 16390,84 грн. неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 18 жовтня 2017 року по квітень 2018 року.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на те, що 29 листопада 2017 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, яка не містила інформації про реквізити стягувача для перерахування коштів, які були повідомлені лише в кінці січня 2018 року.

Зазначає, що з 05 жовтня 2017 року працює на посаді перукаря та його заробітна плата становить 3730 грн.

Зазначає про здійснення наступних платежів по сплаті аліментів та заборгованості по ним:

01 липня 2017 року сплачено 1500 грн. боргу по аліментах,

23 жовтня 2017 року сплачено 3200 грн. боргу по аліментах,

26 листопада 2017 року сплачено 1400 боргу по аліментах,

26 листопада 2017 року сплачено 1600 грн. аліментів,

19 грудня 2017 року на рахунок відділу надійшло 1288 грн. та 1288 грн., які 05 січня 2018 року перераховані стягувачу,

07 лютого 2018 року на рахунок відділу надійшло 1501,35 грн. та 1501, 35 грн. , які 12 березня перераховані стягувачу,

05 квітня 2018 року сплачено 2400 грн. аліментів,

05 квітня 2018 року сплачено 1501,33 грн. аліментів,

11 квітня 2018 року на рахунок відділу надійшло 78000 грн., які 20 квітня 2018 року перераховані стягувачу.

У зв`язку із цим вказує на відсутність заборгованості за період з 18 жовтня 2017 року по 11 квітня 2018 року.

Вказує, що позивачем не надано суду розрахунок заборгованості, який мав бути складений державним виконавцем відповідно до статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 195 СК України.

Також зазначає, що суд стягнув пеню у розмірі, яка перевищує розмір заборгованості, що суперечить статті 196 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не надав доказів на спростування наявності заборгованості та доводами апеляційної скарги така обставина теж не спростовується. Вказує, що всі платежі направлялись на погашення заборгованості та відповідачу були відомі її банківські реквізити, про що свідчать його платежі в жовтні та листопаді 2017 року. Щодо відсутності розрахунку заборгованості державного виконавця зазначає, що такий було надано самим відповідачем. Щодо доводів про стягнення пені в більшому розмірі ніж сама заборгованість зазначає, що на момент виникнення заборгованості законодавство було іншим.

В судовому засіданні позивач та її представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія ухвалила розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що сторони перебували у шлюбі, мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 17 липня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 3900 грн., з індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

09 жовтня 2017 року на виконання рішення суду виданий виконавчий лист, який пред`явлено до виконання та постановою державного виконавця Голосіївського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м.Києві Коваль Л.І. від 18 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження №54931659.

Постановою державного виконавця від 29 листопада 2017 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Згідно даних довідки №1/04 від 10 квітня 2018 року, виданої ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_1 працює на посаді перукаря з 05 жовтня 2017 року по теперішній час, його заробітна плата за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року склала 20485,24 грн. (без вирахування податків).

Згідно листа в.о. начальником Голосіївського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві №14001 від 22 квітня 2019 року на ім`я ОСОБА_2 вказано про наявність інформації щодо наступних надходження коштів по сплаті аліментів: 19 грудня 2017 року кошти в розмірі 1288 грн. надійшли на депозитний рахунок відділу та у розмірі 1288, які надійшли 05 січня 2018 року перераховані стягувачу згідно платіжного доручення №7307 від 28 січня 2018 року. 07 лютого 2018 року кошти в розмірі 1501,35 грн. та у розмірі 1501,35 грн., які надійшли 06 березня 2018 року на депозитний рахунок відділу, перераховані стягувачу згідно платіжного доручення №9507 від 12 березня 2018 року. 11 квітня 2018 року кошти в розмірі 78000 грн., які надійшли на депозитний рахунок відділу, перераховані стягувачу згідно платіжного доручення №10773 від 20 квітня 2018 року.

Відповідно до виконаного державною виконавчою службою розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментах за період з 22 вересня 2016 року по 01 вересня 2017 року заборгованість по аліментам станом на 01.09.2017 року становила 50700 грн.

Визначаючи розмір пені за період з 18 жовтня 2017 року по 11 квітня 2018 року, суд навів такі розрахунки:

Пеня щодо заборгованості за жовтень 2017 року складає 5616 грн. (3900 : 100 х 1 х 144 днів прострочення).

Пеня щодо заборгованості за листопад 2017 року складає 5109 грн. (3900 : 100 х 1 х 131 днів прострочення).

Пеня щодо заборгованості за грудень 2017 року складає 2638,12 грн. (3900- 1288 грн. = 2612 грн. : 100 х 1 х 101 днів прострочення).

Пеня щодо заборгованості за січень 2018 року складає 1828,40 грн. (3900 - 1288 грн. = 2612 грн. : 100 х 1 х 70 дні прострочення).

Пеня щодо заборгованості за лютий 2018 року складає 935,47 грн. (3900 - 1501,35 грн. = 2398,65 грн. : 100 х 1 х 39 дні прострочення).

Пеня щодо заборгованості за березень 2018 року складає 263,85 грн. (3900 - 1501,35 = 2398,65 грн. : 100 х 1 х 11 дні прострочення).

У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про стягнення пені за період з 18 жовтня 2017 року по квітень 2018 року в сумі 16390,84 грн.

Відповідно до частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості.

Перевіряючи висновки суду за наслідками вирішення спору, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із наведеною таблицею в заявлений у вимогах період мали бути здійснені такі платежі, яким відповідають вказані строки їх прострочення та розмір неустойки.

розмір аліментів до сплатипеня 1%дні прострочення з наступного місяця по 11 квітня 2018 рокурозмір неустойки
Жов.26318
Лис .25148
Гру.13939
Січ.2730
Лют.1638
Бер.429
Кві.

Оскільки розмір пені в жовтні-грудні 2017 року перевищує розмір аліментів, пеня приймається рівним розміру аліментів.

Оскільки прострочення для аліментів за квітень 2018 року виникає з травня 2018 року, пеня за квітень не нараховується.

Щодо наявної у матеріалах справи інформації про здійснені платежі, суд зазначає, що вони не мають братися у розрахунок поточних платежів, оскільки всі були направлені на погашення існуючої заборгованості у тій послідовності, в якій вона зростала, зокрема, якщо існувала заборгованість з січня 2017 року, то платіж в жовтні 2017 року направлявся на її погашення і так далі, у зв`язку із чим платіж за жовтень 2017 року не міг бути використаний для погашення заборгованості за цей же місяць.

Згідно даних Довідки-розрахунку від 18 жовтня 2017 року (а.с.11), складеного державним виконавцем, станом на липень 2017 року (перший платіж на виконання рішення суду, що не оспорюється сторонами) існувала заборгованість 42900 грн. Інформація про здійснені платежі (квитанції, що надані відповідачем, та інформація виконавчої служби) свідчить, що кошти сплачені у таких розмірах, є недостатніми для покриття заборгованості за аліментами, що мали бути сплачені в період з жовтня 2017 року по березень 2018 року включно.

Отже згідно із викладеним, пеня за період з 18 жовтня 2017 року по 11 квітня 2018 року складає 16497 грн.

Разом з тим, визначений судом розмір пені в сумі 16390,84 грн. позивачем не оспорюється, відтак з огляду на положення статті 367 ЦПК України колегія суддів уважає, що неустойка має бути стягнута в цьому розмірі.

Твердження скаржника про те, що пеня перевищує розмір заборгованості не відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності заборгованості відхиляються колегією суддів, оскільки та обставина, що на момент звернення до суду із цим позовом заборгованість по аліментам була відсутня, не нівелює факту наявності заборгованості у визначений в позовних вимогах період.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не надано суду розрахунку заборгованості, який відповідно до вимог закону мав бути складений державним виконавцем, відхиляються колегією суддів, оскільки статтею 195 СК України та пунктом 3 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено порядок визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка заробітку (доходу). Проте, оскільки розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, щомісячний платіж не залежить від розміру заробітку (доходу) платника або інших чинників, правила статті 195 СК України не застосовуються. Відтак за відсутності доказів про сплату аліментів, визначених щомісячним платежем у твердій грошовій сумі, суд не позбавлений можливості обрахувати самостійно розмір заборгованості.

Разом з тим, колегією суддів установлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З матеріалів справи убачається, що суд відкрив провадження та призначив розгляд справи в порядку спрощеного провадження та в такому самому порядку ухвалив рішення.

Відповідно до частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;

5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Правовідносини у справі регулюється нормами сімейного законодавства, а її предмет не є вимогами про стягнення аліментів, відтак справа не підлягала розгляду в порядку спрощеного провадження, у зв`язку із чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 18 жовтня 2017 року по квітнень 2018 року в сумі 16390,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова