Провадження № 2/761/895/2019
Шевченківський районний суд м. Києва в складі
головуючого суддіМальцев Д.О.,
за участю секретаря представник позивача відповідач Фецяк Р.А. ОСОБА_3 не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ПрАТ «Трест Київміськбуд-2» до ОСОБА_4 про виселення без надання іншого жилого приміщення, -
Представник Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач), третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Одарченко Наталія Іванівна (далі по тексу - Третя особа), відповідно до якого просив виселити відповідача з кімнати № АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення та стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 1600 грн.
1.Стислий виклад позицій сторін
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником гуртожитку за вказаною адресою. Станом на день звернення до суду в кімнаті гуртожитку проживає відповідач, який не перебуває з позивачем в трудових відносинах, від укладення договору оренди відмовився, а тому безпідставно користується майном позивача, порушуючи право власника гуртожитку останнього. При цьому, позивач посилається на норми ст. 317, 391, 400 ЦК України та зазначає, що відповідача необхідно виселити без надання іншого жилого приміщення. У зв'язку з вище наведеним позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Відповідач до суду відзив не надав.
2.Процесуальні дії в справі. Заяви, клопотання
Ухвалою суду від 31 січня 2018 року відкрито провадження по справі, призначено проведення підготовчого засідання, встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.
Ухвалою суду від 03 квітня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
19 вересня 2018 року представником позивача надані письмові пояснення до позовної заяви.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Так, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України).
З врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а також того, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів.
3.Фактичні обставини справи, встановлені судом, які підтверджені наданими доказами по справі, зміст спірних правовідносин.
В судовому засіданні встановлено, що гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» (Свідоцтво про право власності на жилий будинок від 18 вересня 1998 року, серія НОМЕР_1).
Відповідно до Акту огляду кімнати № АДРЕСА_2 під час обліку кімнат встановлено, що у вказаній кімнаті фактично проживає та зареєстрована з 23 грудня 2008 року відповідач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
З Довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА від 11 січня 2018 року № 24743121, відповідач ОСОБА_4 з 23 грудня 2008 року дійсно зареєстрована за адресою: квартира АДРЕСА_1
З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією укласти договір найму (оренди) ліжко місць.
З наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача встановлено, що звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог, посилається на ту обставину, що відповідач відмовився від укладання договору найму (оренди) ліжко-місць, відтак проживає в кімнаті гуртожитку без будь-яких правових підстав, чим, в свою чергу, порушує права позивача, як власника гуртожитку, а тому підлягає виселенню.
Інші докази суд до уваги не бере, оскільки вони не мають відношення до предмета доказування.
4.Норми права, застосовані під час розгляду справи
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч. 1 ст. 317 та ст. 391 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Разом з тим, положеннями ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 310 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом (ч. 4 ст. 311 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.
Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення (ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР).
За змістом ст. 99 цього Кодексу піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.
У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення.
У свою чергу відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.
Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.
У п. 36 рішення від 18 листопада 2004р. у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia) Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв'язків з конкретним місцем проживання (див. також рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995р., п. 63).
Дотримання порядку надання жилої площі у гуртожитку впливає на правовий статус осіб, які в них проживають. Визнання вселення незаконним тягне за собою виселення без надання іншого житла відповідно до ст. ст. 116, 132 ЖК України. Особа, яка вселилася до житлового приміщення гуртожитку без дотримання встановленого порядку, не набуває право користування таким житлом.
Згідно п. 17 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986р. № 208, громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вправі вселити в займані приміщення своїх неповнолітніх дітей. Вселення інших членів сім'ї в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету і комітету комсомолу підприємства, установи, організації та письмової згоди членів сім'ї громадян, які проживають разом із ним.
Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
5.Висновки суду
Судом встановлено, що відповідач проживає у спірному житловому приміщенні.
При цьому, позивачем не надано відповідних доказів того, що відповідач вселився до спірної кімнати гуртожитку позивача з порушенням встановленого законом порядку.
Встановлено, що підставою для звернення до суду із вказаним позовом стало те, що відповідач відмовився від укладення договору найму (оренди) ліжко-місць з позивачем.
З врахуванням наведеного, звертаючись до суду із вказаним позовом позивач просить виселити відповідача у зв'язку з тим, що остання відмовилась від укладення договору найму (оренди) ліжко-місць, що свідчить про невідповідність обраного способу захисту прав позивача обставинам справи.
Виходячи з наведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 16, 391 ЦК України, ст. 9, 109, 116 ЖК УРСР, ст. 10, 11, 57-60, 64, 74, 76, 81-82, 88, 89, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296, 353-355 ЦПК України, суд -
Відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Трест Київміськбуд-2» до ОСОБА_4 про виселення без надання іншого жилого приміщення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Києва.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 04.02.2019.
Суддя: