Ухвала

30 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 462/44/17

провадження № 61-17130ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дмитренка Володимира Павловича на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго», третя особа ОСОБА_2 , про припинення правовідносин з центрального теплопостачання квартири,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ЛКП «Залізничтеплоенерго» про припинення правовідносин з центрального теплопостачання ЛКП «Залізничнетеплоенерго» квартири АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову покликався на те, що до 2016 року мешканці квартири АДРЕСА_1 , а саме, він та третя особа ОСОБА_2 , користувались послугами централізованого теплопостачання. У січні 2016 року, на підставі розпорядження Залізничної РА ЛМР «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 » від 24 жовтня 2006 року за № 1643 вказана квартира була від`єднана від системи централізованого теплопостачання. Водночас відповідач продовжує нараховувати оплату за центральне теплопостачання, хоча такі послуги не надає, оскільки мешканцями квартири на підставі робочого проекту влаштовано у квартирі індивідуальне опалення взамін центрального, правовідносини з центрального постачання відповідачем теплової енергії до цієї квартири фактично припинились. Позивач вказує на те, що від`єднання квартири від системи центрального теплопостачання було фактично погоджено з відповідними спеціалістами відповідача 28 січня 2016 року, що підтверджується робочим проектом. Просив суд припинити правовідносини з центрального теплопостачання Львівським комунальним підприємством «Залізничнетеплоенерго» квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, із висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не дотримано порядку відключення квартири від централізованого теплопостачання, не складено акт про відключення квартири від мереж ЦО та ГВП та не подано такий на затвердження комісії.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору у даній справі є припинення правовідносин з центрального теплопостачання Львівським комунальним підприємством «Залізничнетеплоенерго».

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував ціну позову, предмет позову, складність та прийшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

При цьому касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржувані судові рішення підпадають під випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Крім того, аналіз судових рішень у справі не дає підстав для висновку про те, що дана справа стосується питання права, яка має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики та справа становить значний суспільний інтерес.

Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дмитренка Володимира Павловича на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго», третя особа ОСОБА_2 , про припинення правовідносин з центрального теплопостачання квартири.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров