Справа № 727/4660/17
Провадження № 2/727/131/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Шевченківський райсуд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Мамчина П.І.

секретар судових засідань - Ястремська Т.Г.

учасники справи:

представник позивачки - ОСОБА_2

відповідачка - ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення спадкоємця від спадщини та визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення спадкоємця від спадщини і визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення спадкоємця від спадщини, визнання права власності на спадкове майно.

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її двоюрідний брат ОСОБА_6. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 Вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, постановою приватного нотаріуса Олійник І.М. від 27 липня 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки на успадкування всього майна претендує відповідач ОСОБА_3

Вважає, що вона має право на спадкування за правом представлення відповідно до ч.4 ст.1266 ЦК України, оскільки її батько був дядьком померлого ОСОБА_6 і якщо би він був живий, то мав право на спадкування за законом відповідно до ст..1263 ЦК України.

Також посилалася на те, що померлий ОСОБА_6 рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 5 листопада 2012 року був визнаний недієздатним, через тяжку хворобу знаходився у безпорадному стані і потребував постійного догляду. Відповідач ОСОБА_3 рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 січня 2013 року була призначена опікуном над недієздатним ОСОБА_6

Вважає, що ОСОБА_3 повинна бути усунута від спадкування, оскільки вона, як опікун, не здійснювала належного догляду за ОСОБА_6, не вживала заходів для його лікування. Він постійно залишався без нагляду опікуна, сам блукав по місту, зупиняв транспорт на проїзній частині дороги, що в послідуючому призвело до трагічних наслідків, зокрема того, що ОСОБА_6 попав в автокатастрофу. Коли трапилася трагедія, відповідача не було поруч з ОСОБА_6 Швидку допомогу та міліцію викликали очевидці трагедії.

Просила усунути ОСОБА_3 від спадкування після смерті ОСОБА_6 та визнати за нею право власності на все спадкове майно.

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про усунення спадкоємця від спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Посилалася на те, що вона є рідною тіткою ОСОБА_6 і відповідно до ст..1263 ЦК України є спадкоємцем третьої черги за законом.

Вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім цього, вона фактично вступила у володіння та користування спадковим майном, оскільки була опікуном для померлого, він проживав разом з нею і вона постійно здійснювала за ним догляд.

Вважає, що ОСОБА_5 повинна бути усунута від спадкування, оскільки вона знала про те, що померлий страждав на тяжку хворобу і перебував у безпорадному стані. Разом з тим, вона жодного разу не надавала ОСОБА_6 матеріальної допомоги та не приймала будь-якої участі в утриманні майна спадкодавця та забезпечення його життєдіяльності.

Відповідач ОСОБА_5 є громадянкою іншої держави - Росії, зареєстрована і постійно проживає в Росії. Подаючи до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, відповідач навіть не знала точного прізвища та по батькові двоюрідного брата.

Оскільки ОСОБА_5 будь-якої участі у житті спадкодавця не брала, усунулася від надання допомоги особі, яка страждала на важку хворобу і у зв'язку з цим потребувала допомоги, вважає, що ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України слід усунути від права на спадкування.

Також просила визнати за нею право власності на все спадкове майно.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_6 був розумово відсталим, проживав разом з ОСОБА_3 Одяг на ньому був чистим. ОСОБА_3 за ним доглядала, опікувалася.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що ОСОБА_6 постійно був грязним. Від людей їй відомо, що останній часто ходить по дорозі один. ОСОБА_3 просила пробачення, що не догледіла ОСОБА_6, що він вийшов на дорогу, внаслідок чого збила його машина.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 був неохайно одягнутим, міг самий виходити з дому, без стороннього догляду. ОСОБА_3 не належним чином про нього піклувалася.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що знав ОСОБА_6 з дитинства. В 2011-2013 роках бачив його в магазині одного, без опікувана.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши та оцінивши всі письмові докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що первісний позов ОСОБА_5 та зустрічний позов ОСОБА_3 в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом слід задовольнити частково, а в частині усунення від права на спадкуванні - відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (т.1 а.с.12).

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку літ.А загальною площею 100,90 к.м., в тому числі три житлові кімнати площею 54,20 кв.м., з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами, зокрема, сарай літ Б, вбиральню літ В, сарай літ Г, вбиральню літ Д, колодязь літ К, огорожу №1, розташованих по АДРЕСА_2. Дане майно належало спадкодавцю на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 23 грудня 1986 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 липня 2013 року (т.1 а.с.23-24, 25, 211, т.2 а.с.207-209).

При житті ОСОБА_6 не робив ніякого розпорядження (заповіту) щодо права на належне йому майно після його смерті. Останній не був одружений, не мав сім'ї та дітей.

Спадкоємцями за законом третьої черги відповідно до ст..1263 ЦК України є рідна тітка ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та за правом представлення відповідно до ч.4 ст.1266 ЦК України двоюрідна сестра - ОСОБА_5

Відповідно до ст..1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 липня 2015 року встановлений факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною тіткою померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 (т.1 а.с.93-94).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з копії спадкової справи №11/2015, що 07 липня 2015 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Олійник І.М. про прийняття спадщини після смерті племінника ОСОБА_6 (т.1 а.с.161).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом третьої черги після смерті ОСОБА_6 і вона вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 є двоюрідною сестрою померлого ОСОБА_6 на підставі наступних доказів.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу від 30 серпня 1992 року ОСОБА_20 30 серпня 1992 року уклав шлюб з ОСОБА_5 (т.1 а.с.29). Отже, позивач за первісним позовом ОСОБА_5 мала дошлюбне прізвище ОСОБА_5.

Із свідоцтва про народження ОСОБА_5 вбачається, що її батьками були ОСОБА_22 та ОСОБА_17 (т.1 а.с.30).

Із свідоцтва про народження батька позивачки ОСОБА_22 вбачається, що його батьками були ОСОБА_23 та ОСОБА_24 (т.1 а.с.31).

Із свідоцтва про народження ОСОБА_6 вбачається, що його батьками були ОСОБА_25 та ОСОБА_26 (т.1 а.с.35).

Із витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та запису акту про заключення шлюбу вбачається, що мати ОСОБА_25 мала дівоче прізвище «ОСОБА_25», 26 листопада 1967 року уклала шлюб з ОСОБА_25, а 31 липня 1986 року уклала шлюб з ОСОБА_7 і у зв»язку з укладенням шлюбу відповідно змінювала прізвища (т.1 а.с.37, 38-39, 40, 4-42, 43).

Отже, батько позивачки ОСОБА_5 - ОСОБА_22 та мати померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_27 були рідними братом і сестрою. Дану обставину в судовому засіданні не заперечували сторони.

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько позивачки ОСОБА_5 - ОСОБА_22 помер (т.1 а.с.32, 33).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року мати ОСОБА_28 - ОСОБА_7 померла (т.1 а.с.36, 178).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, шо батько позивача за первісним позовом ОСОБА_5 був рідним дядьком померлому ОСОБА_6 і мав би право на спадкування у третю чергу за законом відповідно до ст.1263 ЦК України якби був живий на час смерті ОСОБА_6

Частина 4 статті 1266 ЦК України визначає, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_5 відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом у третю чергу за правом представлення.

Встановлено, що 24 вересня 2015 року ОСОБА_5, тобто в шестимісячний строк, подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (т.1 а.с.185, 186).

Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Олійник І.М. від 27 липня 2016 року ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (т.1 а.с.28).

Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Олійник І.М. від 21 липня 2016 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (т.1 а.с.216).

Таким чином, судом встановлено, що як ОСОБА_5, так і ОСОБА_3 є спадкоємцями одної черги після смерті ОСОБА_6 Вони своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з наявністю між ними спору, а тому суд вважає, що за ними слід визнати право власності на спадкове майно, а саме по Ѕ частці за кожним.

З технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що гараж літ. Е побудовано без дозволу, тобто є самочинним будівництвом, а тому він не входить в спадкову масу і не може бути успадкований.

Що стосується позовних вимог про усунення кожної із сторін від права на спадкування, то суд вважає, що в задоволенні позовів сторін в цій частині слід відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_6 був інвалідом ІІ групи з дитинства, страждав на психічне захворювання у формі помірної розумової відсталості, був обмежений в самообслуговуванні, обмежений в здатності контролювати свою поведінку, потребував постійного стороннього догляду (т.1 а.с.95, 103).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 листопада 2012 року ОСОБА_6 був визнаний недієздатним (т.1 а.с.34).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 січня 2013 року ОСОБА_3 призначена опікуном над недієздатним ОСОБА_6 (т.1 а.с.45).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 помер від тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Кримінальне провадження відносно водія ОСОБА_16, який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 було закрито у зв'язку з відсутністю у діях водія складу кримінального правопорушення, передбачного ст.286 КК України (т.1 а.с.47).

Позивач ОСОБА_5 в своїй позовній заяві просила усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що вона, як опікун, здійснювала неналежний догляд за ОСОБА_28

В зустрічному позові ОСОБА_3 просила усунути ОСОБА_5 від права на спадкування у зв'язку з тим, що ОСОБА_6 страждав на тяжку хворобу, знаходився в безпорадному стані, вона ним постійно опікувалася, а ОСОБА_5 не цікавилася його здоров'ям та не надавала будь-яку допомогу.

Частиною п'ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту указаної норми закону та відповідно до роз'яснень викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій.

Суд вважає доведеним факт, що спадкодавець страждав на тяжку хворобу та перебував в безпорадному стані.

Однак, для задоволення позову про усунення від права на спадкування необхідним є доведення також ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання та потреба спадкодавця в допомозі цієї особи.

Судом встановлено, що після смерті матері ОСОБА_6, останній до дня смерті проживав в господарстві ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3, та вів разом з нею спільне господарство. Дана обставина підтверджується довідкою КЖРЕП №6 від 25.07.2016 року (т.1 а.с.99), висновком лікарської комісії (т.1 а.с.103) та показами свідків.

З листа Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 09.06.2017 року вбачається, що в період з 17.01.2013 року по день смерті ОСОБА_6 дільничним лікарем-психіатром та медичною сестрою регулярно здійснювалися активні патронажі за адресою: вул. Заставнянська, 51/2. Під час патронажних оглядів даних щодо неналежного здійснення покладених обов'язків опікуна ОСОБА_3 встановлено не було. Побутові умови та догляд задовільний. Призначалось амбулаторне лікування. Скарг з приводу неналежного здійснення покладених обов'язків опікуна ОСОБА_3 не надходило (т.1 а.с.100).

З листа Департаменту праці та соціального захисту населення від 07.06.2017 року вбачається, що за період з 11.02.2013 року по 26.03.2015 рік опікун ОСОБА_3 належним чином виконувала обов'язки опікуна. Будь-яких скарг на опікуна до управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Чернівці ради не надходило (т.1 а.с.112).

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_6 останні роки проживав в господарстві ОСОБА_3 Остання здійснювала за ним догляд та опікувалася.

Отже, суд вважає, що позивач ОСОБА_5 належними та допустимими доказами не довела, що ОСОБА_3 неналежним чином здійснювала опіку над підопічним ОСОБА_6

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, оскільки вони не доводять факт неналежного догляду ОСОБА_3 над підопічним ОСОБА_6

Сам факт загибелі ОСОБА_6 суд вважає нещасним випадком і він не може свідчити про неналежне виконання обов'язків опікуна над підопічним.

З огляду на викладене, у задоволенні позову ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування ОСОБА_3 слід відмовити.

Також суд вважає, що позов ОСОБА_3 в частині усунення ОСОБА_5 від права на спадкування не підлягає до задоволення, оскільки у померлого був призначений опікун, який отримував пенсію, і повинен був в силу покладених на неї обов'язків здійснювати догляд та утримання ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_3 також не надала доказів на підтвердження того, що вона, як опікун, безпосередньо зверталася до ОСОБА_5 з проханням надати допомогу ОСОБА_6 і що ОСОБА_5 ухилилася від такої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1224 ч.5, 1263, 1266 ч.4, 1270 ч.1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом, за правом представлення, після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме: на Ѕ частку спадкового майна, яке складається із житлового будинку літ.А загальною площею 100,90 к.м., в тому числі три житлові кімнати площею 54,20 кв.м., з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами, зокрема, сарай літ Б, вбиральню літ В, сарай літ Г, вбиральню літ Д, колодязь літ К, огорожу №1, розташованих по АДРЕСА_1

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення спадкоємця від спадщини відмовити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме: на Ѕ частку спадкового майна, яке складається із житлового будинку літ.А загальною площею 100,90 к.м., в тому числі три житлові кімнати площею 54,20 кв.м., з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами, зокрема, сарай літ Б, вбиральню літ В, сарай літ Г, вбиральню літ Д, колодязь літ К, огорожу №1, розташованих по АДРЕСА_1

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення спадкоємця від спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження : на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде виготовлений 22 лютого 2019 року.

СУДДЯ Мамчин П.І.