Дата документу 20.02.2019 Справа № 331/4889/17
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний номер
331/4889/17 Головуючий у 1-й інстанції Скользнєва Н.Г.
Номер провадження 22-ц/807/336/19 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого Воробйової І.АП.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

за участю секретаря Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», про захист прав споживача шляхом визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», про захист прав споживача шляхом визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 31 жовтня 2016 року працівниками Оператора ГРМ у його квартирі АДРЕСА_1 було демонтовано газовий лічильник (без надання заміни іншого лічильника) для проведення повірки. Про що було складено акт № 12741 від 31.10.2016року, де зазначено дату монтажу засобу вимірювальної техніки після проведення періодичної повірки, ремонту - 01.12.2016року.

Оператор ГРМ зобов'язаний встановити лічильник газу після повірки, ремонту або прийняття Оператором ГРМ рішення про недоцільність проведення ремонту лічильника газу) протягом двох місяців з дати його зняття, тобто у строк не пізніше 31.12.2016року.

Свої зобов'язання з встановлення лічильника газу, у встановлений Законом строк Оператор ГРМ не виконав, чим порушив Закон та права споживача.

Він одноразово звертався до Оператора ГРМ з питання щодо встановлення лічильника газу після повірки, але свої зобов'язання Оператор ГРМ не виконував.

08.05.2017 року він отримав від Оператора ГРМ повідомлення (не підписане останнім), що газопостачання/розподіл природного газу буде припинено, починаючи з 15.05.2017року, у зв'язку з наявною заборгованістю за природний газ, на показання лічильника 16899.

Враховуючи те, що його право, як споживача, на оплату послуг за лічильником було порушено з 01.01.2017 року, а оплата за нормами споживання є такою, що не розповсюджується на Споживача, то такі дії Оператора ГРМ він вважає протиправними, оскільки припинив газопостачання Споживачу, за надуманою (безпідставною) заборгованістю - на показання лічильника 16899, за яким є переплата у розмірі 1 332,36 грн.

09.06.2017 року Оператор ГРМ частково задовольнив вимоги Споживача та виконав свої зобов'язання, а саме: встановив новий побутовий лічильник газу.

Після демонтажу газового лічильника для проведення повірки, ОСОБА_3 перекрив газовий кран та не використовував газ (його не споживав). Тому він вважає, що Оператор ГРМ безпідставно нарахував йому плату за газ з січня місяця 2017 року у розмірі 6 838,01 грн., середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період попереднього року.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати неправомірними та протиправними дії ПАТ « Запоріжгаз» щодо не встановлення газового лічильника у строк до 01.01.2017 року; припинення та відключення газопостачання споживачу; не здійснення перерахунку заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_1; зобов'язати ПАТ «Запоріжгаз» відновити становище з постачання природного газу, відповідно до Договору розподілу природного газу від 30.09.2015 р. споживачеві ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1, для чого відновити газопостачання у вказаній квартирі та здійснити перерахунок зайво, безпідставно нарахованих боргових зобов'язань споживача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Правовідносини між споживачем та постачальником газу врегульовані Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕ від 30 вересня 2015 року №2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за №1379/27824, положеннями ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Пунктом 4 гл. 1 розд. 1 Кодексу ГРМ визначено, що несанкціонованим відбором природного газу є відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема Кодексу ГРМ, а несанкціонованим втручанням в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об'єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується або обліковується частково чи з порушенням законодавства, та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, де отримує послуги з газопостачання, які надаються йому ПАТ «Запоріжгаз».

31.10.2016 року представники відповідача демонтували в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 лічильник газу для проведення його періодичної повірки, про що було складено відповідний Акт № 012741 від 31.10.2016 р. (а.с. 10).

За наслідками проведення періодичної повірки, державним повірником, лічильник газу Позивача Самгаз G-4 2007, заводський номер 2873823, було визнано непридатним, що було засвідчено Довідкою № 2-7634-16 від 04.11.2016 р., виданою Державним підприємством «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації метрології та сертифікації».

Споживач звертався до Оператора ГРМ щодо встановлення лічильника газу після повірки (а.с. 11, 12).

08.05.2017 року Споживач отримав від Оператора ГРМ повідомлення, що газопостачання/розподіл природного газу буде припинено, починаючи з 15.05.2017р., у зв'язку з наявною заборгованістю за природний газ, на показання лічильника 16899 (а.с. 13).

ПАТ «Запоріжгаз» за наслідками отримання від ТОВ «Запоріжгаз Збут» Доручення (№гргОЗ-СЛ-1828-0417 від 27.04.2017 року) на припинення газопостачання Позивачу з підстав наявності у останнього заборгованості за спожитий природний газ станом на 26.04.2017 рік в сумі 10 119, 62грн., здійснив повідомлення Позивача про припинення з 15.05.2017 року газопостачання/розподілу природного газу останньому з підстав отримання відповідного доручення від постачальника ТОВ «Запоріжгаз Збут» за фактом наявності боргу за спожитий газ, і 17.05.2017 року з вказаних підстав здійснив припинення газопостачання/розподілу природного газу Позивачеві. За наслідками припинення було складено відповідний Акт № від 17.05.2017 р. (а.с. 15, 94-98).

30.05.2017 року Споживач, в порядку досудового врегулювання спору, звернувся з вимогою до Оператора ГРМ, встановити Споживачу лічильник газу, у строк до 30.06.2017 року та здійснити перерахунок коштів за особовим рахунком Споживача НОМЕР_1, шляхом списання боргу за період з 01.01.2017 року по 30.05.2017 рік. (а.с. 16)

09.06.2017 року Відповідачем на об'єкті газоспоживання Позивача було змонтовано лічильник газу Самгаз G-4 заводський номер 2881223, про що було складено відповідний Акт № 018472 від 09.06.2017р. (а.с. 17).

31.10.2017 року та 17.11.2017 року ОСОБА_3 на користь його постачальника ТОВ «Запоріжгаз Збут» було здійснено оплату заборгованості за спожитий природний газ станом на 26.04.2017 р. в сумі 10 119, 62грн. (а.с. 93)

26.11.2017 року за наслідками оплати боргу ОСОБА_3, було відновлено газопостачання/розподіл природного газу на об'єкт ОСОБА_3, про що було складено відповідний Акт. (а.с. 99)

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов ОСОБА_3 до ПАТ «Запоріжгаз» про захист парв споживачів не підлягає задоволенню, оскільки вибраний спосіб захисту права, не відповідає вимогам ч. 1 ст. 16 ЦК України.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Обставини, на які посилався позивач в позові, не знайшли свого підтвердження як в ході розгляду справи в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

За вказаних обставин, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов вірного висновку, що вимоги, заявлені позивачем, не відповідають способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбаченим ст. 16 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що судом не надано належної оцінки тим обставинам, що в позові оскаржувались саме незаконні дії відповідача щодо встановлення та фіксування у спірному акті порушення позивачем законодавства в сфері газопостачання, за відсутності такого порушення, є не обґрунтованими, оскільки оцінка вказаним обставинам була надана в судовому рішення, а саме зазначено, що ці доводи позовної заяви не доведені належними та допустимими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у спосіб, обраний позивачем, не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, вірна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при встановленні зазначених фактів не були порушені норми процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права, а тому підстави для скасування або зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення. . Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2019 р.

Головуючий

Судді: