Провадження № 22-ц/801/390/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 рокуСправа № 127/14453/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 в частині оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, заступника начальника ГУНП у Вінницькій області - начальника слідчого управління Ярмолюка Віталія Миколайовича, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, заступника начальника ГУ НП у Вінницькій області - начальника слідчого управління Ярмолюка В.М., Державної казначейської служби України про визнання порушення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлення справедливої компенсації, визнання порушення ст. 21 п. 2 КПК України, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.06.2018 р. відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області, заступника начальника ГУ НП України у Вінницькій області - начальника слідчого управління Ярмолюка В.М., Державної казначейської служби України в частині вимог про визнання порушення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлення справедливої компенсації, визнання порушення ст. 21 п. 2 КПК України (а.с. 21).

Відкрито провадження в частині відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходилась його скарга на бездіяльність начальника слідчого управління ГУ НП України у Вінницькій області Ярмолюка В.М., яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 14.04.2018 р. про вчинення злочинів службовими і посадовими особами Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2018 р. (справа №127/9334/18) зобов'язано уповноважену особу ГУ НП у Вінницькій області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 14.04.2018 р. з приводу неправомірних дій службових і посадових осіб Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

У зв'язку з відсутністю інформації про виконання ухвали суду від 26.04.2018 р. позивач повторно звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою на бездіяльність заступника начальника слідчого управління ГУ НП України у Вінницькій області Ярмолюка В.М. щодо невиконання вимог п.п.1-1 ч. 2 ст. 60, ч. 1 ст. 214 КПК України. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2018 р. (справа №127/11313/18) зобов'язано заступника начальника слідчого управління ГУ НП України у Вінницькій області Ярмолюка В.М. виконати вимоги п.1-1 ч. 2 ст. 60, ч. 1 ст. 214 КПК України та невідкладно видати ОСОБА_3 витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 14.04.2018 р.

08.06.2018 р. він знову звернувся до заступника начальника слідчого управління ГУ НП України у Вінницькій області Ярмолюка В.М.

Станом на 12.06.2018 р. ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2018 р. та від 29.05.2018 р. не виконані, чим порушені його права. Внаслідок невиконання судових рішень йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у неспокої, перенесенні стресу. Моральну шкоду оцінює в 2500,00 євро. Просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку у відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі еквівалентному 2500 євро (а.с. 1-13).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивачем пред'явлено позов до неналежного відповідача, не надано доказів спричинення моральної шкоди відповідачами позивачу як фізичній особі, в чому полягають його душевні страждання як фізичної особи, не надано доказів визнання протиправною бездіяльність відповідачів, якою позивачу спричинено моральну шкоду

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходилась скарга ОСОБА_3 на бездіяльність начальника слідчого управління ГУ НП України у Вінницькій області Ярмолюка В.М., яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 14.04.2018 р. про вчинення злочинів службовими і посадовими особами Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2018 р. (справа №127/9334/18) зобов'язано уповноважену особу ГУ НП у Вінницькій області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 14.04.2018 р. з приводу неправомірних дій службових і посадових осіб Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про що повідомити ОСОБА_3 Зазначеною ухвалою суду також встановлено, що вимога ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність органу досудового слідства, заступника начальника ГУ НП у Вінницькій області- начальника слідчого управління Ярмолюка В.М. щодо невнесення до ЄРДР заяви про злочин задоволенню не підлягає. (а.с. 14)

На а.с. 15 - копія заяви керівника Департаменту з надання правової допомоги та інформації Вінницької ОГО "Народна Армія Спасіння Вінниччини" ОСОБА_3 від 17.04.2018 р. за №15, адресована заступнику начальника ГУ НП у Вінницькій області - начальнику слідчого управління Ярмолюку В.М., щодо видачі копії витягу з ЄРДР за його заявою від 14.04.2018 р. за №11.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2018 р. (справа №127/11313/18) зобов'язано заступника начальника слідчого управління ГУ НП України у Вінницькій області-начальника слідчого управління Ярмолюка В.М. виконати вимоги п.1-1 ч. 2 ст. 60, ч. 1 ст. 214 КПК України та невідкладно видати ОСОБА_3 витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 14.04.2018 р. (а.с. 16)

На а.с. 17- копія заяви керівника Департаменту з надання правової допомоги та інформації Вінницької ОГО "Народна Армія Спасіння Вінниччини" ОСОБА_3 від 08.06.2018 р. за №24, адресована заступнику начальника ГУ НП у Вінницькій області- начальнику слідчого управління Ярмолюку В.М., щодо виконання вимог ухвали суду від 29.05.2018 р. у справі №127/11313/18 та видачі копії витягу з ЄРДР за його заявою від 14.04.2018 р.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Таку ж позицію висловив Верховний Суд в постанові від 16.05.2018 р. у справі №454/32/16-ц.

Згідно ст. 170 ч. 1 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до ст. 1174 ЦК України обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна, а отже і звернення з позовом до Державної казначейської служби України є безпідставним.

Крім того, в апеляційній скарзі, ОСОБА_3 зазначає, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про відсутність доказів вчинення відповідачами протиправної бездіяльності, оскільки з наданих суду судових рішень, зокрема ухвал Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2018 р. у справі №127/9334/18 та від 29.05.2018 р. у справі №127/11313/18, якими зобов'язано уповноважених осіб ГУ НП у Вінницькій області вчинити певні дії, вбачається протиправна бездіяльність відповідачів, а саме невиконання ними судових рішень.

Однак такі твердження апелянта є необґрунтованими, оскільки з наданих позивачем зазначених вище судових рішень вбачається, що ними лише зобов'язано уповноважених осіб ГУ НП у Вінницькій області вчинити певні дії, проте жодним з цих рішень не визнано їхні дії незаконними.

Поряд з іншим не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_3 на те, що ним подавався позов для захисту власних інтересів та ґрунтувався на тому, що відповідачами не були виконані судові рішення, прийняті на користь саме ОСОБА_3, так як з матеріалів справи вбачається, що з заявами в порядку ч. 2 п. 1/1 ст. 60, ч. 1 ст. 214 КПК України (а.с. 15,17) до заступника начальника Г УНП у Вінницькій області - начальника слідчого управління Ярмолюка В.М. звертався керівник Департаменту з надання правової допомоги та інформації Вінницького ОГО «Народна Армія Спасіння Вінничини» ОСОБА_3 на офіційному бланку Вінницької обласної громадської організації «Народна Армія Спасіння Вінничини».

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, з боку відповідачів до фізичної особи - ОСОБА_3 вчинено не було.

Згідно ст. 23 ч. 1, 2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач.

Обставини справи свідчать про те, що оскарження ОСОБА_3 бездіяльності заступника начальника ГУНП у Вінницькій області - начальника слідчого управління Ярмолюка Віталія Миколайовича щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 14 квітня 2018 року свідчить про реалізацію останнім оспорювання процесуальної діяльності уповноваженої особи ГУ НП у Вінницькій області і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1174 ЦПК України.

Сам факт зобов'язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій уповноваженої особи ГУ НП у Вінницькій області та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси останнього були поновлені.

Лише незгода позивача з прийнятими працівниками ГУ НП у Вінницькій області процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 в частині оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року слід залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 відмовити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко