Провадження № 2/761/6106/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) суму страхового відшкодування у розмірі 18 041,24 грн. та судовий збір в розмірі 1 921,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 листопада 2017 року о 10 год. 45 хв. ОСОБА_1 на просп. С. Бандери, 22-Б в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Ford С-Мах», д.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Infiniti QX70», д.н. НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Факт вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14.02.2018 року. Автомобіль «Infiniti QX70» д.н. НОМЕР_2 , на момент ДТП, було застраховано ОСОБА_2 в ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Позивач сплатив страхове відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 18041,24 грн. Таким чином, сума регресної вимоги до відповідача становить 18041,24 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що пошкодження застрахованого автомобіля після ДТП налічували пошкодження ЛФП на задньому крилі зліва та пошкодження ЛФП на задньому бампері лівої сторони. У Акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 22.11.2017 року описані пошкодження, які не пов`язані із ДТП від 22.11.2017 року по проспекту Бандери за участю автомобілів Ford S-Max та Infiniti QX70. Крім того, вартість ремонт них робіт застрахованого автомобіля була розрахована без повідомлення відповідача, що унеможливило його надати свої заперечення стосовно даних пошкоджень, які були виявленні під час огляду. Так як позивач не надав належних доказів настання пошкодження внаслідок ДТП, на думку відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу просив без його участі, позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Як передбачено ч. 1, 3 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 09 серпня 2019 року у вказаній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 22.11.2017 року о 10 год. 45 хв. гр. ОСОБА_1 в м. Києві по пр. С.Бандери, 20-Б, керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Інфініті» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Водій ОСОБА_1 порушивши п.п. 1.5, 2.3 «б», 13.1 ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 14.02.2018 року у справі №756/16191/17, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 24.10.2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідності в межах санкції вказаної статті (а.с. 36-39).

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

В результаті зазначених дій відповідача власнику автомобіля марки «Infiniti QX70», д.н. НОМЕР_2 були завдані матеріальні збитки.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Умовами укладеного між позивачем та ОСОБА_2 договору визначено страховий випадок як подію, яка відбулась внаслідок ДТП, і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату.

Як встановлено у ході розгляду даної справи, обидва учасника ДТП, яка відбулася 22.11.2017 року о 10 год. 45 хв. в м. Києві на пр . С. Бандери, 20-Б, а саме, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підтвердили дані про пошкодження транспортних засобів у ДТП без будь-яких заперечень, що дає підстави вважати характер та обсяг пошкодження автомобілів такими, що відповідають дійсним обставинам справи.

Так, після ДТП зафіксовані такі пошкодження автомобіля марки «Infiniti QX70», д.н. НОМЕР_2 як, пошкодження ЛФП на задньому крилі зліва та пошкодження ЛФП на задньому бампері лівої сторони.

У цей же день, 22.11.2017 року, ОСОБА_2 , який є власником автомобіля марки «Infiniti QX70», д.н. НОМЕР_2 (а.с. 31), звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із Заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО серії АМ №120991 (а.с. 24-26).

За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Дійсно, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», згідно з рахунком № НОМЕР_3 від 22.11.17 р. (а.с.32) та Страховим актом № UА013/L02/02 від 08-12-2017 р. (а.с. 34), сплатило страхове відшкодування ОСОБА_2 розмірі 18 041,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9349 від 11 грудня 2017 р. (а.с. 35).

Проте, як вбачається із Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 22.11.2017 року та Рахунку № НОМЕР_3 від 22.11.2017 року, автомобіль марки «Infiniti QX70», д.н. НОМЕР_2 налічує пошкодження саме передньої частини вказаного автомобіля із заміною бокового скла, відмінні від тих, які зафіксовані після ДТП, яка відбулася 22.11.2017 року о 10 год. 45 хв. в м. Києві на пр. С.Бандери, 20-Б, а саме, пошкодження ЛФП на задньому крилі зліва та пошкодження ЛФП на задньому бампері лівої сторони.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобіля марки «Infiniti QX70», д.н. НОМЕР_2 за пошкодження, здобуті не під час ДТП, винним у якій є відповідач.

Отже, право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування у позивача не виникло, так як фактично страховик здійснив виплату власнику застрахованого автомобіля за пошкодження, вини відповідача у заподіянні яких немає.

Враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, підстави стягувати з відповідача на користь позивача кошти судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України; ст. ст. 22, 1166, 1191 ЦК України; Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: Приватне акціонерне товариство страхова компанія «ПЗУ Україна», , адреса знаходження м.Київ, вул.Січових Стрільців, 40.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса проживання АДРЕСА_2 .

Суддя: Осаулов Андрій Анатолійович

Повний текст рішення виготовлено 02.10.2019 року