Дата документу 27.09.2019 Справа № 554/7675/19
Провадження №2/554/2528/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Садошенко М.П.,

за участю учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник відповідача: ОСОБА_2 О ОСОБА_3 М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2019 року звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,в якому просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на її користь невиплачену заробітну плату при звільненні у сумі 5310,48 гривень, середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що вона з 01.08.2013 року по 01.07.2019 року знаходилась у трудових відносинах з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод». 01.07.2019 року, згідно наказу №ПТМ00000284 від 01.07.2019 року, ОСОБА_1 була звільнена з роботи за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію з посади комірника ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод».

На час звільнення у відповідача перед позивачем існувала заборгованість по виплаті їй заробітної плати в розмірі 8773,01 гривень. 12.07.2019 року відповідачем було перераховано на рахунок позивача заробітну плату в сумі 3605 гривень, а отже залишилась станом на 12.07.2019 року заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 5167, 69 гривень.

Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 11144 грн. (40 робочих днів х 278,60 грн.). Сума компенсації, яка належить позивачу до виплати станом на день подачі позовної заяви до суду становить 16311,69 гривень та складається з невиплаченої суми при звільненні, в саме: 5167,69 гривень та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, яка на момент подачі позовної заяви до суду складає 11144 гривень.

Ухвалою суду від 23.08.2019 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказав, що позивач помилково розрахувала середньоденний заробіток, який становить 226,75 гривень, та за час затримки виплат 46 днів середній заробіток складає 10430,50 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити. Вказала, що 03.09.2019 року відповідач виплатив їй 5167,69 гривень заробітної плати, проте підприємство їй повинно виплатити середній заробіток за час затримки виплат з 02.07.2019 року по 03.09.3019 року, а також витрати на правову допомогу в сумі 1300 гривень.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що середньоденний заробіток позивача складає 226,75 гривень, заборгованість позивачу по заробітній платі виплачена. Згодні, враховуючи співмірність, сплатити позивачу до 5000 гривень середнього заробітку за час затримки виплат.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.08.2013 року по 01.07.2019 року знаходилась у трудових відносинах з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод». 01.07.2019 року згідно наказу №ПТМ00000284 від 01.07.2019 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію з посади комірника ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» (а.с.9-17 -трудова книжка).

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Кодексом Законів про працю України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012.

На час звільнення фактично відповідач мав заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати в сумі 5167,69 гривень.

Згідно матеріалів справи, 03.09.2019 року відповідач виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі в сумі 5167,69 гривень (а.с.36). Позивач ОСОБА_1 погоджується, що відповідач розрахувався з нею та виплатив заборгованість по заробітній платі.

Судом встановлено, що до суду звернувся звільнений підприємством позивач з позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, право на яке передбачене ч.1 ст.117 КЗпП України, в зв`язку з порушенням його права на отримання сум, належних працівникові при звільненні, передбаченого ч.1 ст.116 КЗпП України, в день його звільнення.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Суд, вирішуючи вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Так, відповідно до ст.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати цей порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до ст.2 абзац 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до ст.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п. 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: а) виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов`язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками); б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); в) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових); г) премії за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об`єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності); д) грошові і речові винагороди за призові місця на змаганнях, оглядах, конкурсах тощо; е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати; є) літературний гонорар штатним працівникам газет і журналів, що сплачується за авторським договором; ж) вартість безплатно виданого спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту, мила, змивних і знешкоджувальних засобів, молока та лікувально-профілактичного харчування; з) дотації на обіди, проїзд, вартість оплачених підприємством путівок до санаторіїв і будинків відпочинку; и) виплати, пов`язані з ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо; і) вартість безплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування; ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством); й) суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; к) доходи (дивіденди, проценти), нараховані за акціями трудового колективу і вкладами членів трудового колективу в майно підприємства; л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Відповідно до вищевказаних положень суд визначає розмір середньої заробітної плати позивача за період затримки розрахунку. Згідно довідки про середній заробіток від 18.09.2019 року, наданої відповідачем, середньоденна заробітна плата позивача становить 226,75 гривень. Позивач погоджується з визначеною сумою та не спростовує розмір середньоденної заробітної плати.

Тому, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 10203,75 гривень з розрахунку: ( 45 робочих днів х 226,75 грн. = 10203,75 гривень ).

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, зокрема і те, що відповідач не спростував доводи позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимогОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на їїкористь 10203,75 гривень за період затримки з 02.07.2019 року по 03.09.2019 року.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі позивачу слід відмовити, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач розрахувався з позивачем.

Судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України підлягають до задоволення. Виходячи з того, що позивача звільнено від сплати судового збору в частині стягнення заробітної плати, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом ОСОБА_4 .

Фактично позивачем сплачено за надання послуг адвоката 1300 гривень, про що свідчить квитанція (а.с.22). Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.115-117,233 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод», місцезнаходження: 36014 м.Полтава, вул.Зінківська,6, , на користь ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , середній заробіток за час затримки виплати в сумі 10203,75 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 1300 гривень.

В задоволенні інших вимог позивачу ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод», місцезнаходження: 36014 м.Полтава, вул.Зінківська,6, , на користь держави судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Полтавський турбомеханічний завод», місцезнаходження: 36014 м.Полтава, вул.Зінківська,6, .

Повний текст судового рішення складено 03.10.2019 року.

Суддя: А.М.Чуванова