ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/2409/18
Провадження № 22-ц/4820/1435/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю апелянта ОСОБА_1

розглянув у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №671/2409/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волочиського районного суду від 20 травня 2019 року (суддя Бабій О.М.) у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки рішення суду у справі №2-519/2008 за позовом ОСОБА_1 до ВАТ енергопостачальна компанія «Хмельницькобленерго» про поновлення на роботі та стягнення грошової компенсації за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, допомоги по тимчасовій непрацездатності, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку (боржник - АТ ЕК «Хмельницькобленерго», державний виконавець - Яворський Г.І. МВ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції).

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із заявоюпро стягнення заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення при поновленні на роботі, ОСОБА_1 зазначав, що рішенням Волочиського районного суду його поновлено на посаді головного інженера Волочиського РЕМ ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» з 12.02.2008 року та стягнуто на його користь 23037,48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу і 500 грн. витрат на правову допомогу, а всього 23537,48 грн. І на виконання цього рішення були видані виконавчі листи від 10.10.2008 року, на підставі яких державним виконавцем міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ від 01 грудня 2008 року були відкриті виконавчі провадження ВП№13875530 та ВП №10306023.

Заявник вказував, що звернувшись в червні 2018 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням вищевказаного рішення суду дізнався про те, що страхувальник РЕМ ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго», подаючи в березні 2009 року індивідуальну відомість на застраховану особу ОСОБА_1 за 2008 рік з типом форми «призначення пенсій» вказав, що в березні-вересні 2008 року ОСОБА_1 не перебував із товариством у трудових відносинах, зарплата за місяці вимушеного прогулу йому не виплачувалась і страхові внески до ПФУ не сплачувались. Вказуючи на те, що станом на 01.12.2018 року рішення суду залишається невиконаним, з урахуванням уточненої заяви ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст.ст. 24, 221, 235, 236 КЗпП України та Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду трудових спорів» просив суд стягнути з боржника середній заробіток за час затримки виконання рішення Волочиського районного суду по справі №2-519/2008 р. за період з 13.10.2008 р. по 01.12.2018 р. в розмірі 1 519 419 грн. 67 коп.

Ухвалою Волочиського районного суду від 20 травня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, зокрема положень ст. ст. 221, 235 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до постановлення незаконної ухвали. Апелянт вказує, що відмовляючи у задоволенні його заяви, судом не враховано ту обставину, що судове рішення про поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку не виконано.

Тому, апелянт просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити його скаргу в повному обсязі.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, з підстав у ній наведених.

Інші учасники справи до суду не з`явились, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи та його представника, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2008 року рішення Волочиського районного суду від 22 липня 2008 року в частині вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та в цій частині постановлено нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Поновлено ОСОБА_1 з 12 лютого 2008 року на посаді головного інженера Волочиського РЕМ ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго». Стягнуто з ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 23037,48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 500 грн. витрат на правову допомогу, а всього 23537,48 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць (а.с. 124-125).

На виконання зазначеного судового рішення постановами державного виконавця міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ від 01 грудня 2008 року на підставі виконавчих листів №2-519 від 10 жовтня 2008 року, виданих Волочиським районним судом, були відкриті виконавчі провадження ВП№13875530 та ВП №10306023 (а.с. 3-6).

Встановлено, що відповідно до наказу генерального директора ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» №391-к від 13 жовтня 2008 року поновлено ОСОБА_1 з 13 лютого 2008 року на посаді головного інженера Волочиського РЕМ. І копію зазначеного наказу отримав ОСОБА_2 для передачі з ознайомленням ОСОБА_1 16.10.2008 року (а.с. 74).

Також, 17 жовтня 2008 року ОСОБА_1 на ім`я генерального директора ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» подано заяву про звільнення з роботи з 20.10.2008 року в зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності і виплату одноразової допомоги (а.с.76).

Наказом генерального директора ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» №404-к від 27 жовтня 2008 року ОСОБА_1 звільнено з роботи 27 жовтня 2008 року за власним бажанням в зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності, ст. 38 КЗпП України, з яким ознайомлено ОСОБА_1 під підпис 27.10.2008 року (а.с.75, зворот).

Згідно листа Другого відділу ДВС м. Хмельницького ГТУЮ в Хмельницькій області від 18.04.2019 року за №20163 встановлено, що на виконанні зазначеного відділу перебувало виконавче провадження №13875530 по виконанню виконавчого листа №2-519 від 10.10.2008 року, виданого Волочиським районним судом про поновлення на посаді головного інженера Волочиського РЕМ ОСОБА_1 та виконавче провадження №10306023 по виконанню виконавчого листа №2-519 від 10.10.2008 року про стягнення з ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 23537,48грн. І рішення апеляційного суду від 10.10.2008 року про поновлення ОСОБА_1 виконано та всі платежі, які належали ОСОБА_1 ВАТ «Хмельницькобленерго» виплачені, а матеріали виконавчих проваджень знищені (а.с.66).

Звертаючись в грудні 2018 року до суду, ОСОБА_1 просив постановити ухвалу про стягнення з ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду відповідно до статті 236 КЗпП України, оскільки судове рішення не виконано.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що рішення апеляційного суду від 10 жовтня 2008 року про поновлення на роботі ОСОБА_1 виконане, тому підстави для задоволення його заяви відсутні.

Прийшовши до такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Висновки суду узгоджуються із матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, а саме ст. ст. 221, 235 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки безпідставно не враховано, що рішення про поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку не виконане є недоведеними.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом норм вищезазначеної статті затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Хмельницького апеляційного суду від 10 жовтня 2008 року ОСОБА_1 поновлено на посаді головного інженера Волочиського РЕМ. На виконання зазначеного рішення Волочиським районним судом 10.10.2008 року видано виконавчий лист № 2-519 про поновлення на посаді головного інженера Волочиського РЕМ ОСОБА_1 , за яким відкрито виконавче провадження №13875530. Оскільки 11 та 12 жовтня 2008 року були вихідними днями, тому 13 жовтня 2008 року наказом генерального директора ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» №391-к поновлено ОСОБА_1 з 13 лютого 2008 року на посаді головного інженера Волочиського РЕМ (а.с. 74).

Судова колегія вважає, що заявник був ознайомлений із зазначеним наказом, адже 17 жовтня 2008 року подав на ім`я генерального директора ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» заяву про звільнення його з роботи в зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності та проведення виплати одноразової допомоги (а.с.76). І наказом генерального директора ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» №404-к від 27 жовтня 2008 року ОСОБА_1 звільнено з роботи 27 жовтня 2008 року за власним бажанням в зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності, ст. 38 КЗпП України, з яким ОСОБА_1 ознайомився під підпис 27.10.2008 року (а.с.75, зворот).

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції вірно встановивши, що рішення Хмельницького апеляційного суду від 10 жовтня 2008 року в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 виконане в повному обсязі, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення його заяви та стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення відповідно до положень ст. 236 КЗпП України.

Судова колегія вважає, що доводи заявника про невиконання рішення Хмельницького апеляційного суду від 10 жовтня 2008 року в частині стягнення з ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» на його користь 23537,48 грн. в межах розгляду його заяви про стягнення середнього заробітку за час невиконання судового рішення щодо поновлення на роботі (ст. 236 КЗпП України) не може бути предметом розгляду, адже заявник не позбавлений права на звернення до суду із відповідним позовом.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні накази ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» №448-к від 09.12.2008 року, №464-к від 29.12.2008 року, №25-к від 20.01.2009 року та платіжні доручення №7878 від 11.12.2008 року, №8432 від 30.12.2008 року, №8794 від 22.01.2009 року про виплату ОСОБА_1 коштів на виконання рішення Хмельницького апеляційного суду від 10.10.2008 року (а.с. 79, 80, 82 - 85).

Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 06.03.2017 року не заслуговують на увагу, адже зазначеною ухвалою встановлено саме не залучення Волочиським районним судом до участі в розгляді скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця як заінтересованої особи ВАТ ЕК «Хмельницькобленерго» (а.с.7-8). І ухвалою Волочиського районного суду від 20 січня 2017 року зазначену скаргу ОСОБА_1 було залишено без розгляду (а.с. 11-12).

З огляду на вищевикладене судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підстави в межах доводів апеляційної скарги для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Волочиського районного суду від 20 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І. Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду А.П. Корніюк