Справа № 761/6685/19
Провадження № 6/761/345/2019
У Х В А Л А

19 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мальцев Д.О.,

при секретарі Фецяк Р.А.

державний виконавець Борисюк Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Борисюк Р.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції м. Києві (далі по тексту - державний виконавець) звернувся до суду із поданням, відповідного до якого просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - боржник), РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції м. Київ (далі по тексту - Відділ) перебуває виконавче провадження № 57573512 про стягнення коштів з боржника, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 (далі по тексту -стягувач) в розмірі 920 178, 53 грн. Боржник в добровільному порядку рішення суду не виконує, свідомо ухиляється від його виконання, декларацію про доходи та майно державному виконавцю не подав, хоча з матеріалами виконавчого провадження ознайомлений та має реальну можливість виконати рішення суду. З врахуванням наведеного, державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням, просить застосувати обмеження у праві виїзду боржника як захід забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав та просив його задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до положень п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов'язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Положеннями п. 2 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду, має обов'язково містити, зокрема, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов'язань.

Згідно положень ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 57573512 з примусового виконання виконавчого листа №205/8255/17, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 31.07.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми заборгованості у розмірі 34 063, 23 долари США, що у гривневому еквіваленті, по курсу, встановленому НБУ на 31 липня 2018 року становить 911 368, 53 грн.

02 листопада 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом, копію постанови направлено учасникам виконавчого провадження, зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно, а також сплатити борг у розмірі за рішенням суду.

02 листопада 2018 року державним виконавцем винесені постанови про арешт майна боржника та стягнення виконавчого збору, копії постанов направлено учасникам виконавчого провадження.

Крім того, з відповідей ДФС України від 03 січня 2019 року вбачається, що боржник на обліку в органах ДФС не перебуває, інформації щодо нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь боржника податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

З відповідей Пенсійного фонду України від 18 січня 2019 року вбачається, що інформація щодо отримання пенсії боржником відсутня, як відсутня інформація про те, що боржник працює за трудовим договором, цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи.

Також, в матеріалах справи наявна вимога державного виконавця боржнику з'явитись до Відділу ДВС. Доказів направлення вказаної вимоги до матеріалів справи не надано.

З долученого в судовому засіданні державним виконавцем витягу з ЄДРПОУ вбачається, що боржник є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРЄШАЛ І ПАРТНЕРИ УКРАЇНИ».

Так, згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи не вбачається, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, не вжито заходів щодо з'ясування адреси боржника, не здійснено заходи щодо виходу державного виконавця за місцем проживання боржника, не надано доказів щодо наявності результатів розшуку майна боржника. Крім того, матеріали справи не містять належних доказів направлення боржнику викликів до Відділу, а також доказів направлення та отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту, стягнення виконавчого збору.

За таких обставин, державний виконавець, не здійснивши відповідних заходів, передчасно звернуся з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого рішення суду - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон.

Крім того, не надано державним виконавцем і будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З урахуванням викладено та того, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними/приватними виконавцями всіх інших можливих заходів, а також тієї обставини, що виконавцем не обґрунтовано наявність фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов'язань, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 37, 352-355, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Борисюк Р.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Дата виготовлення повного тексту ухвали - 21.02.2019.

Суддя: