провадження № 22-ц/824/3596/2019 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2018 року у справ за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду й до досягнення повноліття дитини; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною трьох років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. З вересня 2018 року позивач проживає з малолітньою дитиною окремо від відповідача, останній не спілкується з дитиною та не займається її утриманням. Усі фінансові витрати, пов'язані з утримання дитини, несе позивач. На даний час ОСОБА_7 перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отриманих нею від держави коштів ледь вистачає для забезпечення дитини, зважаючи на ціни на продукти, речі, вартість послуг та інші блага, необхідні для повноцінного забезпечення та розвитку дитини.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2018 року позов ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 вересня 2018 року. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліменти на її утримання у розмірі 800 грн. до досягнення ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, починаючи з 25 вересня 2018 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у сумі 813 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а в іншій частині позовних вимог відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що він не погоджується з розміром заборгованості, оскільки на даний час перебуває на обліку у центрі зайнятості та шукає роботу, а тому не має можливості надати допомогу у визначеному судом розмірі. Суд повинен був перевірити усі доходи позивача, яка отримує на свою банківську картку значні неоподатковані прибутки від своєї комерційної діяльності і встановити, що їх рівень нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом на момент подання позову. Лише тоді буде вважатися, що непрацездатна особа дійсно потребує матеріальної допомоги. Право на утримання не має той з подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах. Так, позивач за власним бажанням зруйнувала вже другий шлюб, нечемно поводилася за час подружнього життя з чоловіком, чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною, ще до моменту розлучення змінила вхідні замки та вигнала відповідача з квартири, де вони разом проживали. Суд першої інстанції не взяв до уваги встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також обов'язок обох батьків утримувати дитину.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 зазначає, що відповідач продовжує працювати неофіційно і його доходи дозволяють сплачувати аліменти у розмірі 2 500 грн. До виявлення відповідачем позову про стягнення аліментів він ніяким чином не піклувався про дитину, не допомагав матеріально та навіть не телефонував, щоб поцікавитися життям дитини. Усі додані до справи документи стороною відповідача датовані після відкриття провадження у справі та долучені з метою ухилення від сплати аліментів. Посилання відповідача на прожитковий мінімум не може бути взято до уваги, оскільки даний показник є мінімальним та не може забезпечувати всебічний розвиток дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 19 серпня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.7).

ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с.8).

Згідно довідки Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 жовтня 2018 року ОСОБА_7 проживає по АДРЕСА_1 та разом з нею проживає та знаходиться на її утриманні ОСОБА_8, 2016 року народження (а.с.57).

Згідно довідки ТОВ «Сандора» № 206 від 14 вересня 2018 року ОСОБА_7 працює у ТОВ «Сандора» з 24 січня 2013 року по теперішній час на посаді фахівець з ведення документообігу. З 04 лютого 2017 року по 11 грудня 2019 року ОСОБА_7 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (а.с.9).

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 773 від 05 листопада 2018 року визначено участь батька ОСОБА_5 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлено йому наступний графік спілкування з дитиною: кожної неділі місяця з 10 години до 13 години, в інші дні - за попередньою домовленістю з матір'ю ОСОБА_7 (а.с.42).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції брав до уваги те, що дитина проживає разом з матір'ю, а також вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом статті 182 СК України при визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що сторони мають від шлюбу доньку ОСОБА_8, яка проживає разом з матір'ю. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_7 просила стягнути на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн. Суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість заявленої суми аліментів та стягнув її на користь позивача.

Заперечуючи проти розміру аліментів, який просить стягнути позивач, відповідач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також обов'язок обох батьків утримувати дитину.

Апеляційний суд погоджується з такими доводами відповідача, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Враховуючи вказаний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що обов'язок по забезпеченню даного рівня прожиткового мінімуму покладається на обох батьків, розмір аліментів для дитини віком до 6 років, який підлягає стягненню з відповідача, складає 813 грн.

Позиція щодо стягнення розміру аліментів з урахуванням прожиткового мінімуму та обов'язку обох батьків утримувати дитину висловлена також у постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року (справа № 61-26615св18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 2 500 грн. на дитину, суд у своєму рішенні не навів доводів в обґрунтування своїх висновків та можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, а також не звернув уваги, що відповідних доказів на підтвердження зазначених обставин позивач суду не надала.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 зазначає, що відповідач продовжує працювати неофіційно і його доходи дозволяють сплачувати аліменти у розмірі 2 500 грн.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів, які підтверджують зазначені обставини, а, отже, суд не мав достатніх правових підстав вважати, що відповідач матиме змогу сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.

У позовній заяві ОСОБА_7 також просить стягнути на її утримання аліменти до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до вимог статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Всупереч вимог ст. 81 ЦПК України позивач не довела ту обставину, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Будь-які докази того, що ОСОБА_5 працює та його матеріальне становище дозволяє йому утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років суду не надані. Позивач також не надала доказів, які підтверджують наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, що могло б бути враховано судом при визначенні розміру аліментів.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначені обставини та помилково прийшов до висновку про стягнення на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 2 500 грн. та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, які суд вважав встановленими, з прийняттям постанови по суті позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову (23 %), а позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 162 грн. 10 коп. При подачі апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 057 грн. 20 коп. На користь відповідача підлягає стягненню з держави судовий збір, сплачений ним за подачу апеляційної скарги, у розмірі 814 грн. 04 коп. пропорційно до відхиленої частини позовних вимог (77%). Враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути на користь ОСОБА_5 різницю між сумою, яку він сплатив за подачу апеляційної скарги, оскаржуючи рішення про стягнення аліментів, та сумою, яку він має сплатити у дохід держави за вказану вимогу. Така різниця становить 651 грн. 94 коп. (814,04-162,1).

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2018 року скасувати та прийняти постанову.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, проживаючого по АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_7, проживаючої по АДРЕСА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 813 (вісімсот тринадцять) гривень, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з держави на користь ОСОБА_5, проживаючого АДРЕСА_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 651 (шістсот п'ятдесят одна) гривня, 94 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

ЯворськийМ.А.