Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/981/19
Провадження № 2/191/218/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03.09.2019 Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Гречко Ю.В.
за участю секретаря - Борисової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , який проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, в томі числі, у вигляді 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Його спадкоємцями першої черги за законом є позивач, їх дочка- ОСОБА_4 та донька померлого ОСОБА_2 .
Кожен з них у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому вважаються такими, що прийняли спадщину.
ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача.
У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві було відмовлено у зв`язку із тим, що у свідоцтві про право власності на зазначену квартиру по батькові спадкодавця зазначено « ОСОБА_3 », а у свідоцтві про смерть - « ОСОБА_3 » у зв`язку із чим позивач була змушена звертатися до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, рішенням якого по справі № 2-79/11 від 13 грудня 2011 року за нею було визнано право власності на 2/9 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після цього позивач запропонувала відповідачеві виплатити грошима вартість її частки в квартирі. При цьому позивач виходила з того, що спірна квартира є трикімнатною, в якій вона проживала та проживає разом з дочкою, а частка відповідача в ній є незначною (1/9) і не може бути виділена в натурі, оскільки згідно з вимогами ДБН В.2Д-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», в умовах реконструкції (виділення частини загальної власності) дозволяється залишати приміщення існуючі (або виділяти меншого) розміру, не менше 7 кв.м. для кухні і 15 кв.м для житлової кімнати, або мінімальною загальною площею 30 кв.м. Загальна площа квартири складає 51 кв.м. Відповідно 1/9 частка від її загальної площі складає 5,67 кв.м. Наведене підтверджується висновком експертного будівельно - технічного дослідження №582/06-16 від 04.06.2015 року. Окрім того, відповідач проживає у власній квартирі у м. Дніпро. Витрат на утримання квартири в розмірі пропорційно її частці не несе і нести не бажає. Комунальні платежі не платить. Протягом значного часу відповідач взагалі ніякої зацікавленості щодо зазначеного майна не виявляла. До теперішнього часу своє право власності на 1/9 частку квартири, згідно до вимог чинного законодавства України, вона не зареєструвала.
Натомість позивач не має іншого житла, проживала разом із чоловіком та дочкою у вказаній квартирі. З відповідачем у неї склалися неприязні стосунки, що робить неможливим їх сумісне проживання в одній квартирі. Відповідач не погоджується ані продати свою частку квартири, ані оформити її згідно чинного законодавства.
Просить припинити право власності ОСОБА_2 на 1/9 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 3 кімнат жилою площею 34,3 кв.м., у тому числі 1-а кімната 14,6 кв.м, 2-а кімната 12, 4 кв.м, 3-я кімната 7,9 кв.м, кухні площею 5,1 кв.м,ванної кімнати - 2.3 кв.м, вбиральні(поєднаної) 1,2 кв.м, коридору 6,5 кв.м, вбудованої шафи 1,0 кв.м загальною площею квартири 51,0 кв.м, висотою приміщень 2,55 м; виплатити ОСОБА_2 вартість 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 в сумі 42 686 грн.
До початку судового засідання представник позивача ОСОБА_7 надав заяву про розгляд справи у його відсутності . Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового розгляду була повідомлена належним чином, відзиву не надала.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до наступного.
На підставі свідоцтва про право власності від 11.11.2002 ОСОБА_1 належить 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2001 за ОСОБА_1 визнано право власності на 2/9 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Інша частина квартири належить : 1/3 частка- ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 11.11.2002, 1/9 частка- ОСОБА_3 .

Як було встановлено судом, 1/9 частку квартири, яка значиться за ОСОБА_3 , фактично прийняла в спадщину його донька ОСОБА_2 , але свідоцтво про право на спадщину вона до теперішнього часу не отримала.

Статтею 358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно з вимогами ДБН В.2Д-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», в умовах реконструкції (виділення частини загальної власності) дозволяється залишати приміщення існуючі (або виділяти меншого) розміру, не менше 7 кв.м. для кухні і 15 кв.м для житлової кімнати, або мінімальною загальною площею 30 кв.м. Загальна площа квартири складає 51 кв.м. Відповідно 1/9 частка від її загальної площі складає 5,67 кв.м. Наведене підтверджується висновком експертного будівельно - технічного дослідження №582/06-16 від 04.06.2015 року.

З аналізу судової практики вбачається, що поняття «незначна частка» є оціночним, тому при вирішенні спору в судовому порядку суд враховує співвідношення вартості всього майна, часток кожного, тощо.

Згідно з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України від 15.07.2016р. у справі №6-1599ц16, тягар доказування, що частки відповідачів є незначними і вони не можуть бути виділені в натурі, несе позивач.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Як було встановлено судом, спільне володіння і користування сторонами спірною квартирою є неможливим; припинення права власності відповідача ОСОБА_2 на 1/9 частину квартири не завдасть їй істотної шкоди як співвласнику; вказане приміщення використовується для проживання позивача та іншого співвласника, який є членом сім`ї позивача; позивач внесла на депозит суду суму вартості 1/9 частини спірного житлового приміщення, визначену висновком експерта.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для припинення права спільної часткової власності на 1/9 частину квартири. Але, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не здійснила державну реєстрацію своїх майнових прав на спірну частку квартири, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде припинення права власності на 1/9 частину квартиру, яка зареєстрована за померлим ОСОБА_3 та прийнята у спадщину відповідачем ОСОБА_2 , з присудженням відповідачеві грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності, а також визнання за позивачем права власності на вказану частку квартири.

Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 81, 141, 259, 263-265 , 280,281, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити .

Припинити право власності на 1/9 частину квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за померлим ОСОБА_3 та прийнята у спадщину відповідачем ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , і.н.н НОМЕР_1 , право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 3 кімнат жилою площею 34,3 кв.м., у тому числі 1-а кімната 14,6 кв.м, 2-а кімната 12, 4 кв.м, 3-я кімната 7,9 кв.м, кухні площею 5,1 кв.м,ванної кімнати - 2.3 кв.м, вбиральні (поєднаної) 1,2 кв.м, коридору 6,5 кв.м, вбудованої шафи 1,0 кв.м загальною площею квартири 51,0 кв.м, висотою приміщень 2,55 м.

Стягнути з ОСОБА_1 , і.н.н НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 , в розмірі 42 686 (сорок дві тисячі шістсот вісімдесят шість) грн. 00 коп. шляхом стягнення цієї суми на користь ОСОБА_2 з депозитного рахунку ТУ ДСА в Дніпропетровській області (Банк отримувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, р/р отримувача - 7442, код отримувача - 26239738, МФО отримувача - 820172).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Ю. В. Гречко