РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

22 лютого 2019 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вєдєрникової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

за участі позивача ОСОБА_1,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та зазначив, що йому на підставі приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 16 лютого 1995 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 В належному йому будинку зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2, з якою шлюб розірвано та вона проживає в м. Сватове, Луганської області. ОСОБА_2 не проживає у вказаному будинку з 2014 року, не сплачує комунальні платежі, не приймає участі в утриманні житла, особистих речей в будинку немає. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає. Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 із зняттям її з реєстраційного обліку.

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 22 січня 2019 року заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням було призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 07 лютого 2019 року.

Ухвалою суду від 07 лютого 2019 року призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Позивач ОСОБА_1, допитаний, у відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, як свідок, пояснив, що ОСОБА_3 його колишня дружина, вони розлучилися в 2014 році, з того часу ніяких відносин не підтримують. За адресою реєстрації відповідач не проживає з січня 2014 року, участі в утримання будинку відповідач не бере.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про дату, час місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових викликів, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позов не надала.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона дружина позивача з 18.11.2015 року. Проживає в АДРЕСА_1 з квітня 2014 року та повідомила, що відповідач ОСОБА_2 вже з цього часу за вищевказаною адресою у вказаному будинку не проживала.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він перебуває у дружніх стосунках з позивачем близько 30 років, та повідомив, що колишня дружина позивача не проживає у АДРЕСА_1 з 2014 року, участі в утриманні будинку не бере.

Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши думку позивача, пояснення свідків, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу від 16 лютого 1995 року житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 (а.с.5-6).

Як вбачається з довідки про склад сім'ї, виданої Оборотнівською сільською радою від 30 жовтня 2018 року № 455, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має наступний склад сім'ї: дружина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.7).

Як вбачається з довідки, виданої Оборотнівською сільською радою 30 жовтня 2018 року № 454, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але за вказаною адресою не проживає з 13 лютого 2014 року (а.с.8).

Відповідно до копії рішення Сватівського районного суду Луганської області від 13.02.2014 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 23-24).

Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім членом його сім'ї та у зв'язку з тривалою відсутністю за адресою реєстрації, втратила право користування житловим будинком за адресою: вул. Першотравнева, буд. 20, с. Оборнівка, Сватівського району, Луганської області. Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім'ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім членом сім'ї позивача. В житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 2014 року не проживає, особистих речей там не має, обов'язки щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несе, а отже, своєю реєстрацією в будинку чинить перешкоди власнику - позивачу ОСОБА_1 у розпорядженні своїм майном. Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

Проте, стосовно позовної вимоги про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У відповідності до п.3, 8, 26 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги». Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно. Позивач фактично просить вирішити питання, що відноситься до компетенції виконавчих органів сільської, селищної або міської ради, на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради у даному випадку - Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області.

Разом з тим, визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в позасудовому порядку.

За таких обставин, позовні вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-284, 289 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку - відмовити за необґрунтованістю.

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 27 лютого 2019 року.

Суддя А.С. Река