Справа № 604/711/19
Провадження № 2/604/346/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

Головуючого Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в сел. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скориківської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання права на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Скориківської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Скориківської сільської ради про визнання за нею права на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в колективному сільськогосподарському підприємстві «Ранок» с. Медин Підволочиського району Тернопільської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 № НОМЕР_2 , загальною площею 2,86 га, що розташована на території Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після смерті матері ОСОБА_2 вступила в управління спадковим майном, заповітного розпорядження спадкодавець не залишала, проте при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Враховуючи те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 втрачено, просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з`явилася, згідно клопотання заявленого у позові, просить просять справу розглянути у її відсутності.

Представник відповідача Скориківської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно яких позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти:

Згідно довідок відділу у Підволочиському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 31-19-0.32-258/112-19 від 16 липня 2019 року та № 31-19-0.32-245/112-19 від 05 липня 2019 року ОСОБА_2 включена в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), що знаходиться в колективній власності с/г підприємства «Ранок» с. Медин розміром 2,86 умовних кадастрових гектари. На ім`я ОСОБА_2 виписаний сертифікат серії ТР № 027197, виданий на підставі рішення Підволочиської райдержадміністрації від 26 липня 1996 року № 298 та зареєстрований в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 26 жовтня 1996 року № 362.

У відповідності до списку, затвердженого на загальних зборах КСГП «Ранок» протоколом № 2 від 14 липня 1996 року, ОСОБА_2 була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Ранок» та включена у список на право земельного паю.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Медин Підволочиського району Тернопільської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , видане 22 січня 2002 року.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 6 від 04 червня 2019 року.

Як убачається із довідки, виданої виконавчим комітетом Скориківської сільської ради Підволочиського району № 570 від 12 липня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вступила в управління спадковим майном до шести місяців після смерті своєї мами ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Медин Підволочиського району Тернопільської області, проводила ремонти в будинку, обробляла город.

Як убачається із письмового роз`яснення приватного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори № 265/01-16 від 15 липня 2019 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), проте у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на це майно (сертифікату на право на земельну частку (пай)) їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснено право на звернення до суду.

З письмових пояснень позивача судом встановлено, що сертифікат серії ТР НОМЕР_2 , зареєстрований в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 26 жовтня 1996 року № 362 втрачений спадкодавцем, що також стверджується відміткою у газеті «Гомін Волі» № 28 від 19 липня 2019 року.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняла, проте у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу на спадкове майно - позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статей 16 та 328 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до Указу Президента №720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства кооперативу, товариства є рівними.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п.17 Розділу 10 Прикінцевих положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" Земельного кодексу), член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Відповідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225ЦКправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Із досліджених судом доказів вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 у визначений законом спосіб набула право на земельну частку (пай), що належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 027197 виданого 26 липня 1996 року.

У випадку, коли перехід права власності від спадкодавця до спадкоємців не може бути оформлено в нотаріальному порядку, спадкоємець може вимагати визнання права власності на землю в судовому порядку ( відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.)

У відповідності до ст.. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється способами, передбаченими ч. 3 цієї статті, зокрема шляхом визнання прав.

Згідно ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності на спадщину, у зв`язку з чим право позивачі підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 141, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, стст.328, 368, 370, 1216, 1217, 1261, 1267 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , адреса проживання: с. Медин Підволочиського району Тернопільської області, до Скориківської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, юридична адреса: с. Скорики вул.. Б.Хмельницького, 1б, Підволочиського району Тернопільської області, про визнання права на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: с. Медин Підволочиського району Тернопільської області, ІПН НОМЕР_6 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) загальною площею 2,86 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в колективному сільськогосподарському підприємстві «Ранок» с. Медин Підволочиського району Тернопільської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 , виданого на підставі рішення Підволочиської райдержадміністрації від 26 липня 1996 року № 298 та зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 26 жовтня 1996 року № 362.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Підволочиський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя - підпис

копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків