ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

13.06.2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2013 року встановлений факт родинних відносин між нею та ОСОБА_3 , а саме те, що вона (позивач) є рідною донькою ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений факт постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, визнано за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 4,6083 га, розташованої на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте виявилось, що окрім зазначеної земельної ділянки матері позивачки ще належить Ѕ частина права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КПС «Фастівське» розміром 2,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.08.2000 року. Площа земельної частки (паю) змінена і становить 1,345 га.

Реалізуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку площею 1,345 га, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Позивачу надали роз`яснення про те, що у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку.

На підставі зазначеного позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,345 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, як спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 липня 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає визнання відповідачем позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04.11.2008 року виконкомом Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, серія НОМЕР_1 /а.с.8/.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2013 року встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною донькою ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлений факт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини. Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,6083 га, кадастровий номер :03:004:0018, у межах згідно з планом, розташовану на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.6-7/.

Окрім вищевказаної земельної ділянки площею 4,6083 га після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну їй Ѕ частину права на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Фастівське» розміром 2,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.08.2000 року /а.с.11/.

Площа земельної частки (паю) змінена і становить 1,345 га, що підтверджується списком громадян, яким надається згода на оформлення державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території М . Снітинської сільської ради /а.с.12/.

Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Об`єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Судом встановлено, що спадкодавець за життя набула у власністьЅ частину права на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Фастівське» розміром 2,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області(площа земельної частки (паю) змінена і становить 1,345 га), що належала померлій ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому набула право спадкування, але не має оригіналу правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 392, 1218, 1268 ЦК України та статтями Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку площею 1,345 га, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М. Ковалевська