Справа 556/152/19
Номер провадження 2/556/132/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2019 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - Котик Л.О.,

при секретарі - Соловей Г.С.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Чайки О.В.

представника відповідача - Ємельянова Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старорафалівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Старорафалівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 . Після смерті матері залишилося спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Хлібороб» села Стара Рафалівка, Володимирецького району, розміром 2,94 га в умовних кадастрових гектарах на території Старорафалівської сільської ради, без визначення цієї частки в натурі ( на місцевості).

ОСОБА_2 з лютого 1950 року була прийнята в члени колгоспу ім. Дзержинського (пізніше перейменований в КСП «Хлібороб») - с. Стара Рафалівка, в якому пропрацювала до 1970 року, після чого пішла на пенсію, зберігаючи своє членство в колгоспі. Згідно відповіді на адвокатський запит Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, відділу у Володимирецькому районі, від 04.09.2018 року №29-17-0.19-151/103-18 Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Хлібороб» був виданий 08.02.1996 року і потім проведено розпаювання землі. Однак ОСОБА_2 , 1921 року народження, помилково не була включена до списку пайовиків КСП «Хлібороб», хоча являлась колгоспною пенсіонеркою, із членів КСП не вибувала.

Спадкове майно, в тому числі право на земельну частку (пай) після смерті матері позивачка прийняла своєчасно, шляхом подачі заяви в нотаріальну контору. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) нотаріусом відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай).

А тому позивач вважає, що за нею, як спадкоємцем за законом, після смерті матері, члена - пенсіонера КСП «Хлібороб» с. Стара Рафалівка, необхідно визнати в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай).

30.01.2019 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 27.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

27.03.2019 року ухвалою суду визнано обов`язковою явку відповідача - Старорафалівську сільську раду, оскільки відзив не подано, позовні вимоги не визнають.

У судовому засіданні позивач і її представник підтримали заявлені вимог і надали пояснення в межах пред`явленого позову. ОСОБА_2 була колгоспною пенсіонеркою, з членів колгоспу не вибувала, а отже набула право на одержання земельної частки (паю).

Представник відповідача , сільський голова, в судовому засідання ствердив, що ОСОБА_2 дійсно, як колгоспному пенсіонеру, належить право на земельну частку (пай), однак землі запасу по Старорафалівській сільській раді відсутні.

Вислухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 , 1921 року народження, з лютого 1950 року працювала в колгоспі імені Дзержинського Старорафалівської сільської ради, який в подальшому було перейменовано в КСП «Хлібороб» Володимирецького району Рівненської області.

Даний факт стверджується довідкою №5 від 15.01.1976 року, виданою правлінням колгоспу імені Дзержинського, що ОСОБА_2 перебувала членом колгоспу з лютого 1950 року по січень 1955 року; протоколом №5 від 16.01.1976 року колгоспної ради соціального забезпечення колгоспу імені Дзержинського Старорафалівської сільської ради про встановлення стажу роботи в колгоспі імені Дзержинського; довідкою №49 від 25.07.1974 року, виданою правлінням колгоспу імені Дзержинського про те, що ОСОБА_2 працювала в колгоспі з січня 1949 року по 22.03.1974 року. Згідно довідки правління колгоспу «Хлібороб» Володимирецького району від 28.03.1974 року №70, ОСОБА_2 працювала в даному колгоспі на різних роботах з 1955 року по 1975 рік.

Як вбачається з представлення №5 , правління і колгоспна рада соціального забезпечення колгоспу імені Дзержинського Старорафалівської сільської ради Володимирецького району представили для призначення пенсії по старості члена колгоспу ОСОБА_2 , 1921 року народження, дата вступу в колгосп - 1950 рік, стаж роботи в колгоспі - 20 років.

І остання являлась колгоспним пенсіонером, що стверджується посвідченням №803057, видане 12.02.1990 року.

Як зазначено в архівній довідці №к-212 від 06.01.1976 року, господарство ОСОБА_2 значиться колгоспним.

Згідно відповіді на адвокатський запит Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Відділ у Володимирецькому районі, від 04.09.2018 року №29-17-0.19-151/103-18, 08.02.1996 року було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії РВ №00018 КСП «Хлібороб» і в подальшому проведено розпаювання землі. Розмір земельної частки (паю) на кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства «Хлібороб» становив 2,94 умовних кадастрових гектара.

Таким чином судом встановлено, шо ОСОБА_2 являлась колгоспною пенсіонеркою, із членів КСП не вибувала. Даний факт не заперечується і відповідачем.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть останньої, серії НОМЕР_1 .

Позивач являється дочкою ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 .

Спадкове майно, в тому числі право на земельну частку (пай) після смерті матері, ОСОБА_1 прийняла своєчасно шляхом подачі заяви в нотаріальну контору, в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) нотаріальною конторою відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. (ч.1 ст.1268 ЦК України)

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму Bерховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7.

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як визнання права.

Відповідно до п.»г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно з п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, при чому при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Як зазначено в ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, право власності на землю гарантується. Це право набувається та реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»- невнесення до списку осіб членів КСП, що додається до державного акта на право колективної власності особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст.2 вище вказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (п.а ч.3 ст.152 ЗК України).

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року , Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР . У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК) .

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК , у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність, необхідної для цього землі ,остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

З наведеного вбачається, що виникнення у особи права на земельну частку (пай) пов"язано з її перебуванням в членстві колективного сільськогосподарського підприємства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що на час своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 як член колгоспу, а саме колгоспний пенсіонер, на законних підставах, набула прово на одержання земельної частки (паю), яке було порушено при паюванні земель колгоспу "Хлібороб".

І оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 за життя мала право на земельну частку (пай), після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить і вказане майно.

В судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями сторін доведено, що позивач є спадкоємцем вказаного майна першої черги за законом, як дочка померлої ОСОБА_2 , яка належним чином прийняла спадщину.

Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обгрунтування позовних вимог підтверджені письмовими доказами, сумніву в їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 548,549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 81,152 ЗК України, Постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7, Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 30, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України , суд,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Старорафалівської сільської ради Володимирецького району про визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , в порядку спадкування, право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Хлібороб» с. Стара Рафалівка, Володимирецького району, Рівненської області, без визначення меж цієї частки в натурі, розміром 2,94 га в умовних кадастрових гектарах на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, що залишилося після смерті її матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я : Котик Л.О.