Справа № 196/1545/18
№ провадження 2/196/55/2019
21 лютого 2019 року смт. Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючої судді Зубій А.В.
за участю секретаря Березко А.В.
представника позивача - адвокатаТараненка П.П.
представника відповідача - ОСОБА_1,
прокурора Бродського В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно,
Позивач ОСОБА_2 звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом після померлої 23.12.2014 року ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку площею 9,040 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, Державний акт на право приватної власності на землю серії III-ДП №032713 від 15.04.2002 року.
В позовній заяві посилається на те, що 23 грудня 2014 року померла її тітка - ОСОБА_3, яка на день смерті була зареєстрована і проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (на даний час Осіння), 1 Царичанського району Дніпропетровської області. Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказану належну їй земельну ділянку.
В установлений законом строк вона звернулася до державного нотаріуса Царичанської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Але в видачі такого свідоцтва їй було відмовлено через невстановлення родинних відносин із померлою. На теперішній час інші спадкоємці, крім неї, після померлої ОСОБА_3 відсутні.
Після набрання законної сили вказаного рішення, позивач повторно звернулася до нотаріуса, однак їй знову було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки у неї відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно
У зв'язку з відмовою нотаріуса в оформленні їй права на спадщину вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю.
Прокурор Бродський В.Ю. в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).
У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України).
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Суд, перевіривши справу, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим та необхідним прийняти визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої 23 грудня 2014 року тітки ОСОБА_3; інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, не має; інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли.
Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за законом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 328, 1216, 1218 Цивільного кодексу України.
За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Прийняти визнання відповідачем позову.
Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 01.03. 2019 р.
Суддя А.В.Зубій