Ухвала

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 638/20102/16-ц

провадження № 61-45365св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_4

розглянув клопотання Ляшенко Ірини Миколаївнипро постановлення окремої ухвали у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 внипро стягнення суми боргу

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення суми боргу, просив визнати борг у розмірі 815 000 доларів США, що складає 21 329 470,14 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 13 грудня 2016 року, що виник у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за розпискою від 11 вересня 2011 року, спільним боргом подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 1/2 зазначеної суми боргу у розмірі 407 500 доларів США, що складає 10 664 735,07 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 13 грудня 2016 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 04 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення суми боргу задоволено, визнано борг у розмірі 815 000 доларів США, що складає 21 329 470,14 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 13 грудня 2016 року, що виник у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за розпискою від 11 вересня 2011 року, спільним боргом подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по 407 500 доларів США, що складає 10 664 735,07 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 13 грудня 2016 року.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, постанову Апеляційного суду Харківської області від 20 вересня 2018 року скасовано, справу передано на розгляд до суду апеляційної інстанції.

25 вересня 2019 від ОСОБА_4 до Верховного Суду надійшло клопотання, в якому вона просить постановити окрему ухвалу щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за фактом вчинення дій, що можуть містити у собі склад злочину, передбачений частинами першою, другою, четвертою статті 190, частиною першою статті 384 Кримінального кодексу України, з направленням такої ухвали прокурору чи органам досудового розслідування.

Клопотання мотивоване тим, що позивач у даній справі надав судам першої і апеляційної інстанції кілька копій розписки про позику ОСОБА_2 у нього коштів на будівництво жилого будинку. Між наданими копіями існують розбіжності у розташуванні підпису, прізвища та ініціалів ОСОБА_2 Апеляційний суд під час апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 відмовив у задоволенні її клопотання про призначення судової експертизи розписки. ОСОБА_4 вважає підробленою розписку, датовану 11 вересня 2011 року, про позику ОСОБА_2 у ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 815 000 доларів США, що мало на меті ввести суд в оману щодо правовідносин сторін. ОСОБА_4 вважає, що такої розписки на дату подання позову не існувало.

Відповідно до статті 420 ЦПК України суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

У частині десятій статті 262 ЦПК України передбачено, що суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження визначені главою 2 розділу V Перегляд судових рішень ЦПК України.

Згідно статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

ОСОБА_4 вбачає порушення з боку ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у виготовлені завідомо безгрошової розписки про позику, яка не відображала дійсні правовідносини сторін. При цьому вона посилається на розбіжності у копіях розписки, наявних у матеріалах справи. Проте судами попередніх інстанцій дана обставина не була встановлена, а встановлення такої обставини відповідно до статті 400 ЦПК України перебуває поза межами повноважень Верховного Суду.

Отже, заявлене клопотання не свідчить про наявність підстав, за яких Верховний Суд у порядку статі 262 ЦПК України має право постановити окрему ухвалу. Тому в задоволенні клопотання про постановлення судом касаційної інстанції окремої ухвали слід відмовити.

Керуючись статями 260, 262 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про постановлення окремої ухвали у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 внипро стягнення суми боргувідмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов