САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2617/18
Провадження №2/726/101/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19.02.2019 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., при секретарі Голик В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів в якій посилається на те, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1. Разом із нею, окрім інших, у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які являються її колишнім чоловіком та колишнім чоловіком її доньки. Зазначає, що відповідачі не проживають по місцю реєстрації тривалий час, місце їхнього фактичного поживання не відоме.

У звязку із викладеним позивач просить ухвалити рішення, яким визнати відповідачів таким, що втратили право користування вищевказаним майном.

Позивач в судове засідання не зявилась, однак надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 судове засідання не зявились, однак надіслали до суду заяву з проханням справу розглянути без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1. Іншими співвласниками вказаного майна є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Згідно довідки виданої ПП «Садгора-Сервіс» м. Чернівці № 7966 від 17.12.2018 року у квартирі АДРЕСА_1 серед інших, зареєстровані ОСОБА_2 колишній зять позивача та ОСОБА_3 - колишній чоловік позивача.

Відповідно до акту складеного ПП «Садгора-Сервіс» № 586 від 18.12.2018 року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3. зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1., однак не проживають там понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до п. 39 постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

Судом встановлено, що відповідачі не є родичами позивача чи членами її сімї, оскільки шлюб між ними було розірвано, останні не проживають у вказаній квартирі та не повязані спільним побутом із її мешканцями.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї, а тому в даному в випадку власник обгрунтовано звернулась до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Таким чином, керуючись, ст. ст. 16, 319, 321, 319 ЦК України, ст.ст. 280-282, 265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 2 по вул. Ярослава Мудрого, 18 у м. Чернівці.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий суддя ОСОБА_7