Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 202/7102/16-ц

провадження № 61-5703св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року у складі головуючого судді Бєльченко Л.А. та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2018 року у складі головуючого судді Бєльченко Л.А., постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2019 рокуу складі суддів: Варенко О.П., Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності заповіту, складеного від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений 3 липня 2004 року за реєстровим номером 1789 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

У 1988 році батько пішов з їх сім`ї у зв`язку з тим, що став проживати з ОСОБА_2 , відповідачем у справі, пізніше зареєстрував з нею шлюб. Після того близькі стосунки вони не підтримували, але іноді зустрічалися.

Про смерть батька він дізнався випадково лише через місяць після його смерті.

Відповідач не повідомила про день смерті батька і дату його поховання.

9 квітня 2010 року він звернувся до Шостої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, у зв`язку з чим нотаріусом була відкрита спадкова справа. Після спливу шестимісячного строку після смерті батька він зателефонував ОСОБА_2 щоб домовитись про оформлення спадщини, оскільки всі правовстановлюючі документи знаходились у неї. Однак відповідач у грубій формі йому повідомила, що він ні на що не має право і відмовилась з ним розмовляти. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, він не міг отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька.

1 листопада 2016 року йому зателефонувала нотаріус Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори і повідомила, що ОСОБА_2 звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 та надала заповіт, згідно якого він, позивач, у спадкоємцях не значиться. При огляді заповіту він побачив, що як підпис в тексті заповіту, виконаний від імені батька, так і повний запис його прізвища і ініціали, відрізнялися від підпису батька та його почерку, що свідчило про те, що заповіт підписаний не його батьком, ОСОБА_3 .

З огляду на зазначене, позивач просив суд встановити, що заповіт, складений від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений 3 липня 2004 року за реєстровим номером 1789 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К., є нікчемним правочином.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року, залишеним без зміни постановою Дніпровського апеляційного суду від 6 лютого 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено: встановлено, що заповіт, складений від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений 3 липня 2004 року за реєстровим номером 1789 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К., є нікчемним правочином. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 вересня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з проведенням судової почеркознавчої експертизи у розмірі 5 942,40 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з висновками якими погодився апеляційний суд виходили з того, що заповіт складений на спеціальному бланку серії ВВЕ №820947 від 3 липня 2004 року за реєстровим номером 1789 і посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К. від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з ретельним наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_3 , після попереднього тренування, тобто даний заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми, а отже, є нікчемним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

14 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 6 лютого 2019 року, в яких просить судові рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2019 року поновлено строк на касаційне оскарження та відкрито провадження у справі, й витребувано справу з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну № 202/7102/16-ц.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої та апеляційної інстанції, не встановленні фактичні обставини справи, на підставі чого дійшли до неправильного висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки позивач дізнався про наявність заповіту від нотаріуса ще 9 квітня 2010 року.

Крім того, скаржник не погоджується з висновками судової-почеркознавчої експертизи № 5325-17/1748-18 від 4 квітня 2018 року та вважає їх такими, що не відповідають частині першої статті 113 ЦПК України та пункту 1.2.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом МЮУ № 53/5 від 8 жовтня 1998 року.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

19 квітня 2019 року надійшов відзив від ОСОБА_1 , який просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а судові рішення без змін. Вважає, що суди встановили всі фактичні обставини справи та дійшли обґрунтованого висновку про задоволення його позовних вимог.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 від 7 квітня 2010 року).

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Судами встановлено, що 03 липня 2004 року за реєстровим номером 1789 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К. від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 був посвідчений заповіт ( а.с.138).

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 5325-17/1748-18 від 04 квітня 2018 року підпис від імені ОСОБА_3 у заповіті, що посвідчений 03 липня 2004 року за реєстровим номером 1786 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К. на спеціальному бланку серії ВВЕ №820947, виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з ретельним наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_3 , після попереднього тренування. Рукописний запис « ОСОБА_4 » від імені ОСОБА_3 , що розміщений праворуч від підпису у заповіті, що посвідчений 03 липня 2004 року за реєстровим номером 1786 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К. на спеціальному бланку серії ВВЕ № 820947, виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням справжньому почерку та підпису ОСОБА_3 , після попереднього тренування.

Судами встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 , що розміщений в реєстрі нотаріальних дій за 2004 рік приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Гули М.К. за номером 1786, виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з ретельним наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_3 , після попереднього тренування ( а.с. 136-170).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Так, відповідно до статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частинами першою і другою статті 1247 ЦК України встановлено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, посвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Частиною другою статті 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо без застосування наслідків нікчемності правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Встановивши зазначені обставини, а також враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір з приводу нікчемності заповіту, суд першої інстанції та апеляційної інстанції встановили всі фактичні обставини справи та дійшли до обґрунтованого висновку про те, що заповіт складений на спеціальному бланку серії ВВЕ №820947 від 03 липня 2004 року за реєстровим номером 1789 і посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гулою М.К. від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з ретельним наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_3 , після попереднього тренування, тобто даний заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми, а отже, є нікчемним.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки він дізнався про наявність заповіту від нотаріуса ще 9 квітня 2010 року, спростовуються встановленими судами обставинами, зокрема: судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 тільки в листопаді 2016 року звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яким їй заповідано усе належне ОСОБА_3 майно, тому саме з цього часу позивач міг довідатись про усунення його від права на спадкування.

Доводи касаційної скарги про неповне встановлення обставин справи та надання переваги суб`єктивному висновку експерта, підлягають відхиленню, оскільки експертизи були проведені судом двічі, в тому числі комплексна додаткова судова почеркознавча та технічна експертиза, які підтвердили, що підпис спадкодавця у спірному заповіті виконано не ОСОБА_3 , а іншою особою, при цьому доказів, які б спростовували такі висновки або давали підстави для сумніву у їх об`єктивності, судами не встановлено і у касаційній скарзі не наведено.

За вказаних обставин, аргументи ОСОБА_2 висновків судів не спростовують, на законність судових рушень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. При вирішенні вказаної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами та вірно застосовано закон, що їх регулює.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу апеляційної інстанцій - без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 141, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С.Ю. Мартєв

Є. В. Петров