Справа № 585/444/19
Номер провадження 2-о/585/63/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

справа № 585/444/19, провадження № 2-о/585/63/19

заявник: ОСОБА_1,

заінтересована особа: ОСОБА_2 Ганнівська сільська рада Конотопського району Сумської області,

розглянув в порядку окремого провадження заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: про встановлення факту визнання батьківства ,

представник заявника ОСОБА_3, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру серії СМ № 162 від 22.02.2019 року

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій учасників справи.

01 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просила встановити факт визнання батьківства ОСОБА_4, померлим 16.10.2001 року, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 В обґрунтування заяви посилається на те, що 16 жовтня 2001 року помер її батько ОСОБА_4, який на момент смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Турутине, Конотопського району, та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся». Заповіт батько не залишив. Спадкоємцями за законом на все майно після смерті батька є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_2 Вона та ОСОБА_8 спадщину прийняли, так як здійснили поховання покійного та на протязі півроку розпорядилися його особистими речами. Інші спадкоємці за законом спадщину не прийняли, до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття, про видачу свідоцтв про право на спадщину до нотаріуса не зверталися. Інших спадкоємців, в тому числі, неповнолітніх та непрацездатних немає. В листопаді 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу ОСОБА_10 для отримання консультацій з приводу оформлення своїх прав на спадкове майно. Їй надали роз»яснення, що так як у її свідоцтві про народження прізвище та по батькові її батька взагалі не вказано, а вказано лише ім»я «Володимир», тому відсутні докази родинних відносин між ними. В зв»язку з цим їй рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

05 лютого 2019 року постановлено ухвалу про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено розгляд справи на 10 год. 00 хв. 22 лютого 2019 року. Копію ухвали про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду надіслано учасникам справи.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити з підстав, викладених в ній, пояснила, що її мати - ОСОБА_11, а батько ОСОБА_4, проживали разом без реєстрації, а їх всі діти, в тому числі й вона, не записані на батька. У неї було п»ять братів та дві сестри. У селі їх всіх називали по прізвищу батька «Галян». З 1954 року по 1972 року вона проживала з батьком ОСОБА_4 і матір»ю, а в 1972 року вона переїхала у м. Ромни. Батько помер 16.10.2001 року, мама 01.06.2010 року. До смерті батьки жили разом.

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 Ганнівська сільська рада Конотопського району Сумської області у судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її обовязкової участі суду не надала (а. с. 28).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У свідоцтві про народження ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, серії ЯД № 860338, виданому 10 лютого 1956 року, її батьком російською мовою вказаний: «Владимир», матір»ю - «Швора Вера Матвеевна» (а. с. 10).

Згідно свідоцтва про одруження серії І БП № 039605, виданого відділом РАГС Роменського міського управління юстиції Сумської області, ОСОБА_13 та ОСОБА_1 21.11.1991 року одружилися, після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Ейдліна» (а. с. 6).

З ОСОБА_10 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що ОСОБА_12 та ОСОБА_14 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_14, шлюб розірваний 05 липня 1989 року (а. с. 7).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І БП № 127252 ОСОБА_4 помер 16 жовтня 2001 року в с. Турутине, Конотопського району, Сумської області (а. с. 9).

З довідки ОСОБА_2 Ганнівської сільської ради Конотопського району Сумської області від 10.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_12 дійсно проживала разом з батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1954 року по 1972 року; підстава погосподарська книга № 9 за 1958-1960 роки та погосподарська книга № 1 за 1971 - 1973 року (а.с.13).

Згідно сертифікату на земельну частку (пай) серія СМ № 0173236 ОСОБА_4 на підставі рішення Конотопської райдержадміністрації від 26 листопада 1996 року за № 345 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Полісся» розміром 4, 94 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с. 14-15).

З Витягів з погосподарських книг за 1958- 1960 роки та за 1971-1973 роки вбачається, що ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, значиться як донька ОСОБА_4 (а. с. 16-17).

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу ОСОБА_10 для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4, 19 листопада 2018 року нотаріусом було надано їй роз»яснення про те, що в наданому свідоцтві про народження, її батьком записаний «Володимир» без прізвища та по батькові; тому перевірити родинні відносини нотаріус не має можливості, та рекомендував звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (а. с. 8).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що вона познайомилася із заявницею, коли їй було десять років. Вона їздила у їх село, дітей у батьків заявниці було семеро. Усі вони жили в одній хаті. Всі у селі говорили, що це «Галяни». Батька заявниці звали ОСОБА_4, а матір ОСОБА_10. ОСОБА_4 заявницю називав дочкою. В 1973 році заявниця прийшла на м»ясокомбінат на практику і стала проживати в м. Ромни. ОСОБА_4 приїжджав до заявниці на квартиру, а потім до онуків.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що вона народилася у травні 1941 року. Під час війни вони переїхали до бабусі в с. Турутіно. Вона жила там до 1978 року. У батьків заявниці було семеро дітей. Всі звали їх «Галянами». Батька звали ОСОБА_4, а маму ОСОБА_10. У 1972 році заявниця виїхала на навчання, а потім у м. Ромни. Після цього вона теж їздила у с. Турутіно, заходила до їх батьків. ОСОБА_4 визнавав ОСОБА_16 своєю донькою. Батьки заявниці жили разом до смерті.

З проаналізованих обставин, судом встановлено, що їм відповідають правовідносини щодо встановлення факту визнання батьківства.

При розгляді даної заяви судом застосовані норми права:

Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 315ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

У ч. 7 ст. 294 ЦПК України оговорено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

В пункті 3 Постанови пленуму ВС України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнств та стягнення аліментів» № 3, вказано: «Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

У статті 52 КпШС України визначено, що походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків.

Стаття 53 КпШС України визначає, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно статті 54 КпШС України батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них.

Мотиви суду

З досліджених вище письмових матеріалів справи та пояснень свідків вбачається, що батьки заявниці ОСОБА_11 та ОСОБА_4 на момент народження заявниці проживали разом, вели спільне господарство, ОСОБА_4 визнавав ОСОБА_1 своєю донькою.

Таким чином, сукупність досліджених доказів дає підстави для задоволення заявлених вимог та встановлення факту, що ОСОБА_4, який помер 16.10.2001 року, є рідним батьком ОСОБА_1, яка народилася 02.10.1954 року.

Встановлення даного факту створює заявниці умови для здійснення особистого майнового права - отримання спадщини після батька.

У порядку ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати заявнику не відшкодовуються.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 52, 53, 54 КпШС України.

Суд вирішив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 Ганнівська сільська рада Конотопського району Сумської області, про встановлення факту визнання батьківства, задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт визнання батьківства ОСОБА_4, померлим 16 жовтня 2001 року, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії МА 313064, виданий Роменським МРВ УМВС України в Сумській області 20 вересня 1997 року.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 Ганнівська сільська рада Конотопського району Сумської області, 41676, Сумської області, Конотопського району, с. Михайло Ганнівка, вул. Центральна, 1.

Повне рішення складено 26 лютого 2019 року.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_17