Справа № 161/3407/19
Провадження № 2-з/161/7/19
У Х В А Л А

28 лютого 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.,

вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та доказів до пред'явлення позовної заяви, -

в с т а н о в и в :

27 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та доказів до пред'явлення позовної заяви.

Свою заяву мотивує тим, що 16 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 672000.00 (шістсот сімдесят дві тисячі) гривень з умовою їх повернення до 16 липня 2018 року. На підтвердження вищезазначеного, було укладено договір у письмовій формі у вигляді розписки. По закінченню обумовленого строку повернення коштів, ОСОБА_2, не зважаючи на неодноразові звертання, борг не повернув, уникає зустрічей, не відповідав на дзвінки та в подальшому змінив номер телефону. Вважає, що така поведінка ОСОБА_2 реально свідчить про небажання ним виконувати свої зобовязання, а тому, на його думку, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову і існують всі підстави вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_2 В Г. на праві приватної власності майно. Вказує, що йому відомо, про належність ОСОБА_2 нерухомого майна чи його частина, а саме: квартири №74 у будинку №3 по вул Федорова у м Луцьку; квартири №23 у будинку №25 по вул Конякіна у м Луцьку. Вважає, що вартість цього майна майже ідентична сумі боргових зобовязань ОСОБА_2

Крім того, вказує, що у ході підготовки позовної заяви про стягнення боргу та забезпечення позову виникли певні труднощі із збиранням та поданням до суду певних доказів. Зазначає, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні будь-які відомості з приводу реєстрації нерухомого майна за боржником, оскільки така реєстрація була проведена ним до 2004 року. Вся інформація щодо вказаного вище нерухомого майна, в тому числі і про його вартість, міститься в архіві Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Вказує, що у нього виникають труднощі у поданні відповідних доказів, у звязку із цим не може звернутись до суду із позовною заявою.

Покликаючись на норми ст.ст. 83, 84, 116-118, 149 -150 ЦПК України, просить витребувати з Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» відомості щодо належності нерухомого майна чи частини у ньому ОСОБА_2 та відомості щодо його вартості. Крім того, просить забезпечити позов про стягнення боргу з ОСОБА_2 до предявлення цього позову до Луцького міськрайонного суду, шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 чи його частини у цьому майні, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 у м Луцьку; квартиру АДРЕСА_2 у м Луцьку.

Суд, дослідивши матеріали заяви прийшов до висновку, що подана заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Статтею 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч. 1ст.116 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Відповідно до ч. 1ст.117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини для доказування яких вони необхідні, обгрунтування необхідності забезпечення доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

У порушення вищезазначених вимог закону заявником не зазначено обставин, які б давали підставу припускати, що засіб доказування, який просить витребувати заявник, може бути втрачений або збирання/подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Крім того, заявник не надає докази на підтвердження того, що в нього існують перешкоди щодо отримання зазначеної інформації та не вказує доказів, що підтверджують його звернення до Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» для отримання зазначених доказів.

Відповідно до п.1. ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Заявником не доведено у заяві про забезпечення позову, та матеріалах справи не міститься жодних доказів того, що особа, яка може отримати статус учасника справи ОСОБА_2 може реалізувати належне йому нерухоме майно.

Посилання заявника на те, що ОСОБА_2 уникає зустрічей, не відповідав на телефонні дзвінки та в подальшому змінив номер телефону, не може свідчити про фактичну можливість реалізувати належне йому майно. Жодними доказами цю обставину заявником не підтверджено, а тому, не доведено реальну імовірність ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі.

Крім того, п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову повинна містити інші відомості,потрібні для забезпечення позову. Однак всупереч вказаній нормі, заявником не надано доказів того, що особі належить на праві власності нерухоме майно, щодо якого заявник просить вжити заходи забезпечення, шляхом накладення арешту.

З врахуванням викладеного, в задоволенні заяви про забезпечення доказів та забезпечення позову до подання позовної заяви до суду - слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 84,116, 117 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та доказів до пред'явлення позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначениий строк обчислюється з дня складення повного тексту.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 28 лютого 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк