Єдиний унікальний номер 266/4267/19
Номер провадження 22-ц/804/2487/19
Головуючий у 1-й інстанції Федотова В.М.
Доповідач Биліна Т.І.
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Биліни Т.І.

суддів Мироненко І.П., Пономарьової О.М.,

за участю секретаря Тулянкіної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_10, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про поділ сумісного майна подружжя, визнання договорів дарування будинку, квартири та земельної ділянки удаваними, визнання їх договорами купівлі-продажу та визнання права спільної власності на майно, -

в с т а н о в и в :

17 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із позовом до відповідачів про поділ сумісного майна подружжя, визнання договорів дарування будинку, квартири та земельної ділянки удаваними, визнання їх договорами купівлі-продажу та визнання права спільної власності на майно, в якому просила визнати удаваною довіреність від 22.06.2016р.; визнати удаваним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнати удаваним договір дарування земельної ділянки; визнати удаваним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 ; визнати удаваним договір дарування квартири; визнати майно спільною власністю подружжя, поділивши його та виділивши ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 з наявними в ній меблями, автомобільний гараж № 010 в автогаражному споживчому кооперативі «Автолюбитель-25», розташованому в місті Маріуполь, вулиця Краснофлотська, 125-а, автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 110 CDI, державний номер НОМЕР_1 , автомобіль DAEWOO NEXIA ЗНГ, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_2 , а також стягнуть з відповідача половину вартості будинку АДРЕСА_2 ; відповідачу ОСОБА_2 виділити будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку (кадастровий номер :02:002:0341), розташовану за адресою АДРЕСА_1 , автомобільний гараж АДРЕСА_4, автомобіль Форд Таурус, 1996 р.в. державний номер НОМЕР_3 , автомобіль RENAULT Kangoo, державний номер НОМЕР_4 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2019 рокупозовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачуз підстав неусунення недоліків позовної заяви та несплати судового збору.

Не погодившись з даною ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просив її скасувати та постановити нове, яким клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції взагалі не дав будь-якої оцінки обставинам, які були зазначені в клопотанні про відстрочення сплати судового збору, а саме клопотання про відстрочення сплати судового збору по суті не розглянув і ніякого процесуального рішення за даним клопотанням не прийняв, що підтверджується відсутністю в резолютивній частині оскаржуваної ухвали будь-якого рішення щодо результатів розгляду даного клопотання. Також зазначив, що ненадання доказів скрутного матеріального становища є підставою не для повернення позовної заяви, а для відмови в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, про час, дату та місце розгляду попереджені належним чином.

Зважаючи на положення ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175 та 177 ЦПК України, а саме, позивачем не сплачено судовий збір, та не надано доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, щоухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без рухута надано позивачу строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків та сплати судового збору у розмірі 12678,60грн.

Ухвала мотивована тим, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175 та 177 ЦПК України, а саме, позивачем не сплачено судовий збір.

25.07.2019 року на виконання ухвали від 22 липня 2019 року, позивачем ОСОБА_1 було надано клопотання про відстрочення сплати судового збору. В мотивування якої вона зазначила, що відповідач поміняв замки вхідної двері квартири, де вона проживала, не пускає її в квартиру, захопивши всі її особисті речі та гроші. Крім того, її чоловік у зв`язку із розлученням звільнив її з підконтрольного йому підприємства, де вона працювала в нього бухгалтером, що підтверджується записами в трудовій книжці. Таким чином відповідач штучно залишив її без засобів існування та без житла. У зв`язку із чим вона не може сплатити таку велику суму судового збору.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2019 рокупозовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Позовна заява може бути визнана неподаною і повернута, у разі, якщо вона подана без додержання вимог, передбачених ст.175 ЦПК України та не оплачена судовим збором, а позивач на вимогу суду і у встановлений законом строк, не усунув недоліків позовної заяви, або не сплатив необхідних судових витрат.

Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

З мотивувальної частини ухвали від 06.08.2019р. вбачається наявність клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, проте суд не прийняв за даним клопотанням певного рішення, а саме, резолютивна частина не містить розв`язання даного клопотання .

Не надавши відповідь на заявлене позивачем клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд першої інстанції передчасно повернув позовну заяву, що свідчить про формальні перепони для доступу до суду.

Поза увагою суду залишились роз`яснення в абз. 2, 3 п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2017р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», положення ч. 1 ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950) і практика Європейського суду з прав людини («Креуз проти Польщі» заява 28249/95 від 19.06.2001р., «ФК Мретебі проти Грузії» заява № 38736/04 від 31.07.2007р., «Шишков проти Росії» заява № 26746/05 від 20.05.2014р.), де вказано, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).

Діяльність апеляційного суду спрямована на забезпечення права людини на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вказане колегія суддів апеляційної інстанції вважає доцільним скасувати постановлену ухвалу, справу повернути до суду першої інстанції для з`ясування питань, які є визначальними для з`ясування питання щодо можливості відкриття провадження у справі.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повний текст постанови виготовлено 30 вересня 2019 року.

Керуючись ст.ст.374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2019 року скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: І.П. Мироненко

О.М. Пономарьова