ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/412/19 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2018 року у складі судді Дорошинської В.Е. у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «АХА Страхування», про захист прав споживача, визнання кредитного договору частково недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «АХА Страхування», про захист прав споживача, визнання кредитного договору частково недійсним.

В обґрунтуваннях заявлених вимог позивач послалась на те, що 05.07.2017р. між нею, Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія АХА Страхування життя», від імені якого діє ПАТ «Креді Агріколь Банк», укладено комплексний договір № 1/3128179 за умовами якого позивачу надано кредит у сумі 36 610 грн строком на 36 місяців, зі сплатою 15 відсотків річних, із строком повернення до 04.07.2020р., та сплатою щомісячних платежів у розмірі та строки визначені графіком платежів по договору.

За умовами кредитного договору позичальник за користування кредитними коштами сплачує: процентну винагороду (проценти) щомісячно в розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором, та комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно у розмірі 2,30% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Договору.

Згідно Паспорта споживчого кредиту та Додатку № 1 до Комплексного договору від 05.07.2017р., таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у платежах за додаткові та супутні послуги передбачена сплата комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 842,03 грн щомісячно до повного погашення заборгованості по кредиту.

Вважає, що встановлення щомісячної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,30% від суми виданого кредиту суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою, а саме надання споживчого кредиту на придбання продукції, а тому такі умови споживчого кредиту є нікчемними.

З урахуванням збільшених позовних вимог просила встановити нікчемність з моменту укладення між нею та ПАТ «Креді Агріколь Банк», ТзДВ «Страхова компанія «АХА Страхування життя» пунктів 1.3, 2.2, 2.2.1, 2.7, 3.1 Комплексного договору від 05.07.2017р., Додатку №1 до вказаного договору що передбачають обов'язок позичальника сплачувати щомісячно комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2.30% щомісячно від суми виданого кредиту, що становить 842,03 грн.

Також встановити нікчемність з моменту укладення ОСОБА_2 та ПАТ «Креді Агріколь Банк», пунк 3.4 Договору про надання банківських послуг від 05.07.2017р. в частині визначення оплати за банківські послуги у виді комісійної винагороди.

Оскільки з часу укладення Комплексного договору позивачем сплачено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 12 630,45 грн, просила зарахувати цю суму в рахунок погашення основного боргу позичальника за Комплексним договором від 05.07.2017р.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. При цьому зазначила, що суд першої інстанції не врахував, що банк у договорі на комплексне обслуговування та додатках до нього виклав умови, які суперечать чинному законодавству та судовій практиці. Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007р. № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банка за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, або за дії які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача), або вчинення дій з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин. Встановивши у кредитному договорі комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,30% від суми виданого кредиту, відповідачем не доведено які саме послуги за вказану винагороду надані позичальнику.

У відзиві ПАТ «Креді Агріколь Банк» доводи апеляційної скарги заперечені із тих підстав, що кредитний договір із позивачем укладений у відповідності до положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції чинній на час виникнення кредитних правовідносин сторін та вимог Закону України «Про споживче кредитування», яким регламентоване право установлення комісійної винагороди для обслуговування кредиту банком. Наявність таких витрат доведена до споживача як в умовах договору, так і у Правилах надання споживчого кредиту, розміщеному на офіційному сайті кредитора.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Обов'язкові умови кредитного договору, визначеніст. 1054 ЦК України, згідно якої банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин з договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 05.07.2017 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_2 а також Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АХА Страхування життя» від імені якого діє ПАТ «Креді Агріколь Банк», укладено комплексний договір №1/3128179, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 36610,00 гривень строком на 36 місяців з 05.07.2017 року до 04.07.2020 року. Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число, визначене графіком платежів по договору (Додаток № 1 до Договору, що є його невід'ємною частиною) як день повернення кредиту ( п. 1.1. Договору)

Відповідно до п. 1.3 Договору, за користування кредитом позичальник сплачує: п.п. 1.3.1 процентну винагороду (проценти) щомісячно в розмірі 15.00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором, п.п.1.3.2. - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно в розмірі 2.30 % в місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. ( а.с.5,6).

Згідно інформації зазначеної в Паспорті споживчого кредиту, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в пункті 4 зазначено про платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов'язкові для укладання у тому числі 2,30 % від початкової суми кредиту сплачується щомісячно, в гривні, за обслуговування кредитної заборгованості при здійсненні щомісячних платежів по кредиту та процентів.(а.с.7)

За умовами комплексного договору та додатку № 1 до нього, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, позичальник, окрім погашення суми кредиту та процентів за користування ним, має щомісячно сплачувати на користь кредитора комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 842,03 грн.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач, порушення прав споживача пов'язувала із тим, що встановлена договором умова про сплату споживачем комісії є нікчемною, оскільки суперечить абзацу 3 ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» де встановлена заборона встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.

Проте, із набуттям чинності у його прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» внесені зміни у ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», редакція якої станом на час укладання оспорюваної позивачем частини договору, встановлює, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

У відповідності до п.17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», послугою - є діяльність виконавця з надання споживачеві певного, визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Законом України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016р., який введений у дію із 10.06.2017р., врегульовані відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживача під час надання послуг споживчого кредитування.

За визначенням п.4 ст.1 цього Закону, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов'язкові платежі та додаткові і супутні послуги кредитодавця для отримання обслуговування і повернення кредиту.

До загальних витрат за кредитом, згідно абзацу другого ч.2 ст.8 Закону №1734-VIII від 15.11.2016р., включаються, зокрема платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов'язані з отриманням, обслуговування та поверненням кредиту, розраховані на дату укладання договору про споживчий кредит, які є обов'язковими для укладання договору про споживчий кредит.

Статтею 9 Закону № 1734-VIII від 15.11.2016р. на кредитодавця покладений обов'язок інформування споживача до укладання договору про споживчий кредит, зокрема шляхом розміщення на офіційному сайті необхідну інформацію для отримання кредиту а також надання спеціальної інформації за окремою формою, паспорт споживчого кредиту.

Умовами кредитного договору та розділом четвертим паспорту споживчого кредиту надана інформація про конкретні данні кредитодавця щодо послуги із обслуговування кредитної заборгованості на виконання яких передбачена сплата комісії, включає в себе моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, інформування клієнта про виникнення простроченої заборгованості, консультування клієнта, у тому числі документальне щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів, тощо.

За викладених обставин справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що споживач був належним чином проінформований щодо умов споживчого кредитування, вартості та обсягу наданих послуг, що не суперечать приписам Закону України «Про споживче кредитування» та ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Не спростовують висновку суду доводи апеляційної скарги щодо порушення судом усталеної практики Верховного Суду, викладені у постановах від 13.06.2018р. та 06.06.2018р., щодо несправедливості умов по сплаті комісії у споживчому кредитному договорі, укладеному у грудні 2011р. та червні 2008р., оскільки судом враховані приписи ст. 11 та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на час виникнення наведених кредитних відносин, а тому не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, що виникли в липні 2017р. у відповідності до положень Закону України «Про споживче кредитування».

Оскільки справа розглянута з врахуванням наведених норм матеріального права та у відповідності до вимог процесуального законодавства, тоді як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення скарги і скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 25 лютого 2019 року.

Головуючий ___________ Н.В.Орловська

Судді: ___________ О.В.Кутурланова

___________ В.В.Майданік