Справа № 645/6156/18
Провадження № 2/645/455/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на частку домоволодіння у порядку спадкування за законом, зміну часток у спільній власності у домоволодінні, за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування за законом та заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б1», «б3», ганок «б2» і надвірними будівлями льох «Д», сарай «П», сарай «Р», душ «И», що залишилися після смерті її чоловіка ОСОБА_7, померлого 27 вересня 2008 року, які складають 34/100 частки у єдиному майновому комплексі (домоволодінні) № 18 по вулиці Пожарського у м. Харкові та змінити частки співвласників залишивши у спільній частковій власності ОСОБА_5 і ОСОБА_6 66/100 частки єдиного майнового комплексу (домоволодіння) № 18 по вулиці Пожарського у м. Харкові.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.09.2008 року помер її чоловік ОСОБА_7, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16.01.1971 року. Після смерті ОСОБА_7 залишилася спадщина на вищевказане домоволодіння. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є вона, як дружина померлого та їх син відповідач по справі ОСОБА_6 В порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки на час її відкриття постійно проживала разом із спадкодавцем однією сімєю і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України заяву про відмову від неї до нотаріальної контори не подавала. Відповідач ОСОБА_6 спадщину не прийняв, оскільки протягом строку, заяву про її прийняття до нотаріальної контори не подавав і на час її відкриття із спадкодавцем постійно не проживав. Крім того, Батькові ОСОБА_7 ОСОБА_8 на підставі Договору про право на забудування від 20.06.1940 року Районне Комунальне Господарство Орджонікідзевської райради м. Харкова надало земельну ділянку площею 608 кв. метрів, на якій він побудував житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3» з надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай «Е», душ «К». Згідно рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради № 151 від 10.07.1956 року загальна площа земельної ділянки, на якій розташований будинок № 18 по вул. Пожарського в м. Харкові складає 608 кв. м. Станом на 1968 рік на цій земельній ділянці зі згоди власника ОСОБА_8 його син ОСОБА_7 самочинно збудував будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б1», «б3», ганок «б2» і надвірними будівлями льох «Д», сарай «П», сарай «Р», душ «И». Рішенням виконкому Орджонікідзевської районної ради депутатів трудящих м. Харкова від 15.04.1970 року № 145/8 самочинно збудований будинок літ. «Б-1» був узаконений на імя ОСОБА_7, і, зважаючи на маломірність земельної ділянки, залишений в одному домоволодінні з будинком літ. «А-1». У день ухвалення рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради депутатів трудящих м. Харкова від 15.04.1970 року № 145/8, яким ці самочинні побудови були узаконені на імя ОСОБА_7, а також був затверджений акт приймання будинку в експлуатацію. Свідоцтво про право власності на імя ОСОБА_7 не було видано, оскільки за життя власників будинків літ. «А-1» і «Б-1» ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ідеальні частки у домоволодінні не були розподілені, право власності на житловий будинок літ. «Б-1» не зареєстроване. Отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний будинок на імя спадкодавця, а також необхідно змінити частки у домоволодінні, до якого входить спірний будинок, в звязку із чим до суду було подано даний позов.

18 жовтня 2018 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів, отримана в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України з реєстру територіальної громади м. Харкова.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання по справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року клопотання ОСОБА_4 про витребування доказів повернуто заявнику.

02.11.2018 року до початку розгляду справи по суті від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_4, в якій позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що померлий 27.09.2008 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 є його батьком та рідним братом померлому ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати за ним право власності на 33/200 частин домоволодіння № 18 по вул. Пожарського в м. Харкові в порядку спадкування за законом в порядку представлення після смерті ОСОБА_10, померлого 07.02.2014 року, що складаються з житлового будинку літ «А-1» з прибудовами літ «А1», «а1», «а2», «а3» і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай Е», душ «К», вбиральня «С»; в якій позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 просила суд визнати за нею право власності на 22/100 частин домоволодіння № 18 по вул. Пожарського в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11, померлого 09.12.1992 року, на 33/200 частин домоволодіння № 18 по вул. Пожарського в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_9, померлого 07.02.2014 року, а з урахуванням зміненої частки після перерозподілу ідеальних часток 11/100 (замість 1/6) успадкованої за законом після смерті батька ОСОБА_8, померлого 29.06.1981 року, а всього на 99/200 частин домоволодіння № 18 по вул. Пожарського в м. Харкові, що складаються з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3» і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай Е», душ «К», вбиральня «С».

В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_8 на підставі Договору про право на забудування від 20.06.1940 року Районне Комунальне Господарство Орджонікідзевської Райради м. Харкова надало земельну ділянку площею 608 кв. м., на якій він побудував літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3» і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай Е», душ «К». Згідно рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради № 151 від 10.07.1956 року загальна площа земельної ділянки, на якій розташований будинок № 18 по вул. Пожарського у м. Харкові складає 608 кв. м. У 1968 році на цій земельній ділянці зі згоди власника ОСОБА_8 його син ОСОБА_7 самочинно збудував будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б1», «б3», ганок «б2» і надвірними будівлями льох «Д», сарай «П», сарай «Р», душ «И». 29.06.1981 року помер ОСОБА_8. Після його смерті відкрилась спадщина, що складалась з житлового будинку літ. «А-1» у домоволодінні № 18 по вул. Пожарського у м. Харкові. 12 ХДНК 18.05.1981 року були видані свідоцтво про право власності на 1/2 частину будинку літ. «А-1» - дружині ОСОБА_11, і свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/6 частині будинку літ. «А-1» за кожним спадкоємцем дружині ОСОБА_11, сину ОСОБА_12 і доньці ОСОБА_5. 09.12.1992 року померла ОСОБА_11, яка залишила 12.05.1988 року заповіт. Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 часток вищевказаного житлового будинку літ. «А-1». Фактично спадщину за заповітом прийняли її дочка ОСОБА_5 та син ОСОБА_9 у рівних частках по 1/3 частині будинку літ. «А-1» по вул. Пожарського, 18 у м. Харкові, оскільки на час її відкриття постійно проживали разом із спадкодавцем однією сімєю, що підтверджується домовою книгою. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємиць її прийняв. прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 07.02.2014 року помер ОСОБА_9 Спадкоємців першої черги не було. Після його смерті спадщину прийняли спадкоємці другої черги сестра ОСОБА_5 і за правом представлення племінник ОСОБА_6, оскільки брат спадкодавця ОСОБА_7 батько ОСОБА_6 помер до відкриття спадщини 27.09.2008 року. Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріусу від 31.05.2018 року отримали відмову у вчиненні нотаріальних дій, через відсутність документів, що підтверджують право власності на будинок літ. «Б-1», а також через необхідність перерозподілу часток спадкодавців на житлові будинки після реєстрації будинку літ. «Б-1». Згідно розрахунку експерта від 23.07.2018 року визначено, що ідеальна частка житлового будинку літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б1», «б3», ганок «б2» і надвірними будівлями льох «Д», сарай «П», сарай «Р», душ «И» складає 34/100, а ідеальна частка житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3», і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай «Е», душ «К» - 66/100 від вартості усього домоволодіння № 18 по вул. Пожарського у м. Харкові, у звязку з чим підлягають зміні частки у домоволодінні, які належать ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в порядку спадкування. Також, при зверненні до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину було звернуто увагу на розбіжність прізвищ в свідоцтві про смерть ОСОБА_7 і в паспорті ОСОБА_6. ОСОБА_7 є батьком позивача ОСОБА_6 та братом ОСОБА_9. На підставі викладеного до суду було подано даний позов.

06.11.2018 року позивачем за первісним позовом подано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.11.2018 року прийнято зустрічний позов до провадження та обєднано із первісним позовом, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду.

17.12.2018 року на виконання ухвали суду від 08.11.2018 року до матеріалів справи надійшла витребувана з Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори інформація та копії спадкових справ № 128/2014, заведеної після смерті ОСОБА_9, померлого 07.02.2014 року та № 936/2017, заведеної після смерті ОСОБА_11, померлої 09.12.1992 року.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, 30.10.2018 року через канцелярію суду подала заяву, якою позов підтримала, просила суд його задовольнити та слухати справу за її відсутності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2, що діє на підставці ордеру та договору про надання правової допомоги підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, проти зустрічних позовних вимог не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, присутня їх представник ОСОБА_3, що діє на підставі ордеру, зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти первісних позовних вимог не заперечувала.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до наступних висновків.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

20 січня 1930 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 одружився із ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що складено актовий запис № 2. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині «Єсипова», що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-ЭВ № 038651 (а.с. 35).

10 жовтня 1930 року народився ОСОБА_9, про що зроблено актовий запис про народження № 73. Батьками ОСОБА_9 записані: батько ОСОБА_8, мати ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про народження серія И-ЖТ № 297894 (а.с. 37).

10 липня 1938 року народилася ОСОБА_14, батьками якої записані: батько ОСОБА_8, мати ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про народження серія IV-ВЛ № 368941 (а.с. 38).

Згідно актового запису про укладення шлюбу № 9 від 28.01.1971 року ОСОБА_15 та ОСОБА_14 28.01.1971 року зареєстрували шлюб, про що було видано свідоцтво серія ІІ-ЦЗ № 289238. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_15 (а.с. 39).

24 квітня 1974 року ОСОБА_5 розірвала шлюб з ОСОБА_15, про що складено відповідний актовий запис № 232. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_15, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-ВЛ № 150907 (а.с. 40).

09 листопада 1934 року народився ОСОБА_7, про що зроблено відповідний запис - КИ 1910. Батьками ОСОБА_7 записані: батько ОСОБА_8, мати ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про народження № 1042 (а.с. 36).

Згідно свідоцтва про одруження серія І-АБ № 472678 16 січня 1971 року ОСОБА_7 та ОСОБА_16 зареєстрували шлюб, про що Орджонікідзевським райбюро РАЦС м. Харкова зроблено актовий запис № 38. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7.

03 червня 1972 року народився ОСОБА_6, про що зроблено актовий запис про народження № 1265. Батьками ОСОБА_6 записані: батько ОСОБА_7, мати ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ВЛ № 277054 (а.с. 10).

На підставі Договору про право забудування вчастку землі від 20.06.1940 року Районне Комунальне Господарство Орджонікідзевської райради м. Харкова надало ОСОБА_8 земельну ділянку площею 608 кв. метрів для безоплатного користування під забудування. На вказаній земельній ділянці ОСОБА_8 побудував житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами.

Рішенням виконкому Орджонікідзевської райради депутатів трудящих м. Харкова від 15.04.1970 року № 145/8, узаконено ОСОБА_7 самочинно збудований ним будинок літ. «Б-1», житловою площею 25,8 м.кв. на земельній ділянці його батька ОСОБА_8, розташованого по вул. Пожарського, 18. Зважаючи на маломірність земельної ділянки, збудований будинок літ. «Б-1» залишено в одному домоволодінні. Зобовязано Орджонікідзевське райжитуправління видати свідоцтво на право особистої власності ОСОБА_7, після розподілу ідеальних часток домоволодіння по вул. Пожарського, 18, та ОСОБА_7 затверджено акт приймання індивідуального будинку.

29 червня 1981 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія ІІ-ВЛ № 361212 (а.с. 34).

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18.

На підставі Свідоцтва про право власності від 18.05.1988 року, виданого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-2039, ОСОБА_11 належить 1/2 частина житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями по вул. Пожарського, 18 в м. Харкові. Інші 1/6 частин зазначеного житлового будинку належать на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.1988 року, виданого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-2041, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_5 в рівних частках кожному.

09 грудня 1992 року ОСОБА_11 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія ІV-ВЛ № 380302 (а.с. 43).

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_11 відкрилась спадщина на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18.

На випадок своєї смерті ОСОБА_11 склала заповіт, яким все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, на що вона буде мати право на день її смерті за законом, вона заповіла своїм дітям, в рівних частинах кожному: ОСОБА_9 та ОСОБА_5, які проживають разом з нею (а.с. 44).

27 вересня 2008 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 187668, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на житловий будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б1», «б3», ганок «б2» і надвірними будівлями льох «Д», сарай «П», сарай «Р», душ «И», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18.

07 лютого 2014 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 432006 (а.с. 45).

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкування за правом представлення має місце у випадках встановлених ст. 1266 ЦК України, за умови якщо спадкоємець першої - третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. Норми ст. 1266 ЦК України застосовуються лише щодо відносин при спадкуванні за законом (глава 86 ЦК).

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України), при цьому кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім'єю зі спадкодавцем. Згідно до ст. 3 СК України сім'ю становлять особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права і обов'язки. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст. 1265 ЦК України).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_4 відноситься до першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, оскільки приходилась померлому дружиною, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 9), відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 також відноситься до першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, оскільки приходився померлому сином, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10).

Крім того, відповідачка за первісним позовом ОСОБА_5 відноситься до другої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, оскільки приходилась померлому рідною сестрою, що підтверджується матеріалами справи.

Також, за заявленими вимогами відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті дядька. Отже, позивач є спадкоємцем другої черги за законом.

Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_4 на час смерті спадкодавця ОСОБА_7 була зареєстрована з ним за однією адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18, що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 15-25).

З копії паспорту відповідача за первісним позовом ОСОБА_6 вбачається, що останній з 03.12.1991 року зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 86-87), що також підтверджується копією будинкової книги (а.с. 15-25).

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 на час смерті спадкодавців ОСОБА_9 та ОСОБА_11 була зареєстрована з ними за однією адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18, що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 15-25).

Як вбачається з відповіді Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 08.12.2018 року № 4191/01-16, згідно відомостей зі спадкового реєстру спадкова справа щодо майна ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого 27.09.2008 року не заводилась, заяви про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

В передбачений законом строк до нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 не зверталася, оскільки фактично прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини ОСОБА_4 не подавала.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 спадщину після смерті батька не прийняв, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про її прийняття до нотаріальної контори не подав і на час відкриття спадщини із спадкодавцем постійно не проживав.

Згідно ч. 1ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_5 у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, а саме 17.02.2014 року, та ОСОБА_6 у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, а саме 06.08.2014 року звернулися до державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_17 з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, у звязку з чим була заведена спадкова справа № 128/2014.

В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_17 для оформлення їх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримали постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 31 травня 2018 року.

Згідно постанови державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_17 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 травня 2018 року ОСОБА_18, що діє від імені ОСОБА_5, а також ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_9 у звязку з тим, що документи, що підтверджують право власності померлого на житловий будинок літ. «Б-1», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18 - відсутні. Також, при реєстрації будинку літ. «Б-1» будуть перерозподілені долі спадкодавців на житлові будинки та надвірні будівлі із спорудами, тому в повному обсязі не можливо визначити склад спадкового майна.

Крім того, 02.12.2017 року ОСОБА_5 звернулась до державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_19 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_11

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_19 ОСОБА_18. що діє від імені ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що документи, що підтверджують право власності померлої на житловий будинок літ. «Б-1», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18, відсутні. Також, при реєстрації будинку літ. «Б-1» будуть перерозподілені долі спадкодавців на житлові будинки та надвірні будівлі із спорудами, тому в повному обсязі не можливо визначити склад спадкового майна.

Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Частиною 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).

Доказування, та як, слідство рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи, на замовлення відповідача за первісним позовом ОСОБА_5, Приватним підприємством «Міський центр нерухомості» станом на 05.07.2018 року виготовлено технічний паспорт на індивідуальний (садибний) житловий будинок № 18 по вулиці Пожарського в м. Харкові.

З наданого технічного паспорту та інформаційної довідки, наданої ПП «Міський центр нерухомості вбачається, що житлові будинки літ. «А-1» та літ. «Б-1» по вул. Пожарського, 18 в м. Харкові не мають самочинні забудови (а.с. 49-53, 55-56).

Згідно довідки, виданої ПП «Міський центр нерухомості» від 23.07.2018 року повідомлялось, що обстеженням 05.06.2018 року домоволодіння по вул. Пожарського, 18 встановлено, що на земельній ділянці розташовані два житлових будинки з прибудовами літ. «А-1» та літ. «Б-1» з надвірними будівлями та спорудами. Право власності на житловий будинок літ. «Б-1» своєчасно не було оформлено. Арифметичним шляхом визначена ідеальна частка житлового будинку з прибудовами літ. «Б-1» та надвірними будівлями: льох «Д», сараї «П» та «Р», душ «И», що складає 34/100 від вартості усього домоволодіння. Ідеальна частка житлового будинку «А-1» з надвірними будівлями: льох «Ж» та «Н», сараї «М», «З» та «Е», душ «К», вбиральня «С» складає 29/100 від вартості усього домоволодіння. Вартість споруд у домоволодінні розрахована 238573 грн., що складає 37/100 частин від усього домоволодіння. Загальна частка житлового будинку літ «А-1» з надвірними будівлями: льох «Ж» та «Н», сараї «М», «З» та «Е», душ «К», вбиральня «С» буде складати 66/100, які розраховуються арифметичним шляхом відносно ідеальних часток, які було оформлено на житловий будинок «А-1». У разі визнання права власності на житловий будинок літ. «Б-1» з прибудовами та надвірними будівлями льох «Д», сараї «П», «Р», душ «И» ідеальні частки співвласників зміняться наступним чином: доля співвласника ОСОБА_11 буде складати 66/100*2/3=44/100 частин замість 2/3 (1/2+1/6) частин; доля співвласника ОСОБА_9 буде складати 66/100*1/6=11/100 частин замість 1/6 частини; доля ОСОБА_5 буде складати 66/100*1/6=11/100 частин замість 1/6 частини.

Таким чином, після смерті ОСОБА_11 спадщину, що складалась з 44/100 (замість 2/3) часток будинку «А-1» по вул. Пожарського, 18 в м. Харкові за заповітом в рівних частках прийняли діти ОСОБА_5 та ОСОБА_9 по 22/100 кожний. Після смерті ОСОБА_9 спадщину, що складалась з 33/100 часток домоволодіння «А-1» (22/100 він успадкував після смерті матері ОСОБА_11 і 11/100 (замість 1/6) після смерті батька ОСОБА_8Б.) успадкували за законом в рівних частках кожний, його сестра ОСОБА_5 і його племінник ОСОБА_6 по 33/200 кожний.

Відповідно до ст. 119 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщенням в ньому підлягають відповідній зміні.

Таким чином, враховуючи, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_4 є дружиною померлого ОСОБА_7, спадкоємцем за законом, що підтверджується матеріалами справи, наявності доказів, що свідчать про правомірне набуття ОСОБА_4 права власності на спірне домоволодіння, що не суперечить загальній презумпції правомірності набуття права власності, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на житловий будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б1», «б3», ганок «б2» і надвірними будівлями льох «Д», сарай «П», сарай «Р», душ «И», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Пожарського, 18, за ОСОБА_4, що залишилися після смерті її чоловіка ОСОБА_7, померлого 27.09.2008 року, які складають 34/100 частки у єдиному майновому комплексі, змінивши частки співвласників залишивши у спільній частковій власності ОСОБА_5 і ОСОБА_6 66/100 частки вищевказаного єдиного майнового комплексу.

Також, враховуючи, що відповідачка за первісним позовом ОСОБА_5 є донькою померлої ОСОБА_11, є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, державним нотаріусом відповідачу за первісним позовом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння літ. «Б-1» та не перерозподілені долі, суд вважає можливим визнати ОСОБА_5 право власності на 22/100 частки єдиного майнового комплексу (домоволодіння) № 18 по вулиці Пожарського у м. Харкові, що складаються з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3», і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай «Е», душ «К», вбиральня «С», в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_11, померлої 09 грудня 1992 року.

Крім того, з огляду на наведене та враховуючи, що за життя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 набули право власності на спірне домоволодіння, відповідачі за первісним позовом у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 та є єдиними спадкоємицями, які прийняли спадщину, державним нотаріусом відповідачам за первісним позовом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння літ. «Б-1» та не перерозподілені долі, суд вважає можливим визнати право власності на 33/200 частки за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_9, померлого 07.02.2014 року, а з урахуванням зміненої частки після перерозподілу ідеальних часток - 11/100 (замість 1/6) успадкованої за законом після смерті батька ОСОБА_8, померлого 29 червня 1981 року, - всього на 99/200 часток домоволодіння № 18 по вулиці Пожарського в м. Харкові, що складаються з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3», і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай «Е», душ «К», вбиральня «С», а також визнати право власності за ОСОБА_6 на 33/200 частки єдиного майнового комплексу (домоволодіння) № 18 по вулиці Пожарського у м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого 07.02.2014 року, що складаються з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3», і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай «Е», душ «К», вбиральня «С».

Що стосується вимог ОСОБА_6 про встановлення факту, що померлий ОСОБА_7 є рідним братом померлого ОСОБА_9, то вони задоволенню не підлягають, оскільки і ОСОБА_7 і ОСОБА_9 померли та встановлення факту родинних відносин між ними не може породжувати юридичні наслідки.

На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_9 доведений.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати залишити за рахунок сторін по справі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 79, 81, 141, 258, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на частку домоволодіння у порядку спадкування за законом, зміну часток у спільній власності у домоволодінні - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б1», «б3», ганок «б2» і надвірними будівлями льох «Д», сарай «П», сарай «Р», душ «И», що залишилися після смерті її чоловіка ОСОБА_7, померлого 27 вересня 2008 року, які складають 34/100 частки у єдиному майновому комплексі (домоволодінні) № 18 по вулиці Пожарського у м. Харкові.

Змінити частки співвласників залишивши у спільній частковій власності ОСОБА_5 і ОСОБА_6 66/100 частки єдиного майнового комплексу (домоволодіння) № 18 по вулиці Пожарського у м. Харкові.

Зустрічний позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування за законом та заповітом задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, померлий 27 вересня 2008 року, є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 33/200 частки єдиного майнового комплексу (домоволодіння) № 18 по вулиці Пожарського у м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого 07 лютого 2014 року, що складаються з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3», і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай «Е», душ «К», вбиральня «С».

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 22/100 частки єдиного майнового комплексу (домоволодіння) № 18 по вулиці Пожарського у м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_11, померлої 09 грудня 1992 року, на 33/200 частки в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_9, померлого 07 лютого 2014 року, а з урахуванням зміненої частки після перерозподілу ідеальних часток - 11/100 (замість 1/6) успадкованої за законом після смерті батька ОСОБА_8, померлого 29 червня 1981 року, - всього на 99/200 часток домоволодіння № 18 по вулиці Пожарського в м. Харкові, що складаються з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1», «а1», «а2», «а3», і надвірними будівлями льох «Ж», льох «Н», сарай «М», сарай «З», сарай «Е», душ «К», вбиральня «С».

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання (перебування): м. Харків, вул. Пожарського, 18.

Відповідачі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання (перебування): м. Харків, вул. Пожарського, 18; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання (перебування): АДРЕСА_1.

Повний текст рішення виготовлено 28.02.2019 року.

Суддя О.В. Горпинич