РІШЕННЯ

іменем України

26 лютого 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Лацько А. С.

позивач ОСОБА_1,

представник позивача - адвокат ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

представник відповідача - адвокат ОСОБА_4

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років,

у с т а н о в и в:

04.10.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку (всіх доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на її користь на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягненню дитиною трьох років, тобто до 30.03.2021 року, в розмірі 1/4 частки заробітку (всіх доходів) щомісячно.

16.01.2019 позивач подала уточнену позовну заяву до ОСОБА_3 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на її користь алімент на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн 00 к. щомісячно, з послідуючою індексацією відповідно до закону; стягнути з відповідача на її користь на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягненню дитиною трьох років, тобто до 30.03.2021 року, в розмірі 2 000 грн 00 к. щомісячно, з послідуючою індексацією відповідно до закону.

На обґрунтування уточненого позову зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час її вагітності та пологів їхні відносини суттєво погіршилися, внаслідок чого вона змушена була переїхати з дитиною жити до своїх батьків за місцем реєстрації.

Дитині виповнилося лише 9 місяців, тому вона (позивачка) знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. На даний час вона фактично опинилася в скрутному матеріальному становищі, оскільки, окрім соціальної допомоги, інших засобів для існування не має.

Відповідач, будучи здоровою й працездатною людиною, відмовляється надавати їй допомогу на утримання сина та на її проживання, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав і інтересів.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 26.10.2018 відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 30.11.2018.

30.11.2018 за клопотанням представника позивача відкладено судовий розгляд.

12.12.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що дійсно, з позивачем у справі він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21.12.2017, 30.03.2018 року народився ОСОБА_5

Він не працює, доходу ніякого не має, а тому стягнення з нього аліментів в частині від заробітку, якого він не має, вважав не припустимим. Мешкає він з матір'ю, яка також не працює та має захворювання нирок. Мати з батьком у розлученні.

Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, вважав це грубим порушенням норми матеріального права, а саме ст. 84 Сімейного Кодексу України, яка вказує, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, працює вона чи ні, й незалежно від її матеріального становища, при умові, що чоловік може надати матеріальну допомогу.

Просив прийняти рішення з урахуванням вказаних у відзиві обставин та норм Закону, стягнувши з нього аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини, в іншій частині позову - відмовити (а. с. 43-48)

17.01.2019 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, встановлено відповідачу 15 днів з дня отримання уточненого позову для подання відзиву на уточнену позовну заяву, встановлено позивачу 10 днів на подання відповіді на відзив, за клопотанням відповідача судовий розгляд відкладено.

24.01.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому просив прийняти рішення з урахуванням обставин, вказаних у відзиві, поданому раніше, стягнувши з нього аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини, в іншій частині позову - відмовити (а. с. 69-73).

20.02.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив на уточнену позовну заяву, в якій послалася на довідку УСЗН Зміївської РДА № 0237/215 про отримання нею з вересня 2018 року щомісячної допомоги при народженні дитини в розмірі 860 грн 00 к. А також зазначила, що лише на підгузники для дитини за період з 25.01.2019 по 13.02.2019 нею витрачено 902 грн 71 к.; вартість дитячого харчування становить 68 грн 41 к., а його потрібно купувати мінімум тричі на тиждень. Крім того, дитині потрібні м'ясо, фрукти, одежа, іграшки тощо. Вона також повинна чимось харчуватися, придбавати одяг, оплачувати комунальні послуги та утримання житла. Без допомоги батька дитини неможливо забезпечити зазначені витрати.

Критично оцінила доводи відповідача про відсутність постійного заробітку, оскільки він є здоровою працездатною людиною і має можливість знайти роботу й працювати. Вона ж такої можливості позбавлена, бо виконує свій материнський обов'язок по догляду за дитиною і не може покинути дитину та йти працювати.

Реєструючи шлюб і створюючи сім'ю відповідач усвідомлював, що бере на себе відповідальність і обов'язок чоловіка та батька по утриманню дружини й новонародженої дитини. А зараз, на її думку, він намагається ухилитися від своїх обов'язків.

26.02.2019 під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у первісній та уточненій позовних заявах, а також у відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги визнали частково, просили ухвалити рішення з урахуванням вказаних у відзиві обставин.

З приводу неможливості працевлаштуватися відповідач пояснив, що до останнього часу переважно перебував на заробітках за межами України, тому не має документів стосовно військового обліку, без чого не може офіційно працевлаштуватися в Україні.

Водночас, відповідач ОСОБА_3 висловив згоду, щоб аліменти на дитину були визначені у розмірі 1 000 грн, а в іншій частині позову просив відмовити.

Вислухавши представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Даними копій свідоцтва про шлюб Серія І-ВЛ №339337 та свідоцтва про народження Серія І-ВЛ №510237, підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5, 6).

Згідно довідки Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області №225 від 14.01.2019, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Має склад сім'ї: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 63).

Згідно довідки управління соціального захисту населення Зміївської РДА № 0237/215, позивач ОСОБА_1 з вересня 2018 року по лютий 2019 року отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн 00 к. (а. с. 80).

З фіскальних чеків, наданих позивачем, вбачається що за період з 25.01.2019 по 13.02.2019 витрачено 902 грн 71 к. на придбання підгузників та дитячого харчування (а. с. 81).

З довідок Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області №2865/02-19 від 19.10.2018 та №6874 від 10.12.2018, свідоцтва про народження Серія V-ВЛ №343302, свідоцтва про розірвання шлюбу Серія І-ВЛ №260853, ОСОБА_6 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта вбачається, що ОСОБА_3 є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 (колишнє Комсомольське) Зміївського району Харківської області згідно до свідоцтва про право власності б/н від 20.05.2009, виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, за вказаною адресою проживає з 17.02.2009 по теперішній час, має склад сім'ї: матір ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 11, 49, 50, 52, 56, 74-76).

Даними виписки по картковому рахунку додаткових рахунках у АТ КБ "Приватбанк" за період 19.12.2017 - 20.11.2018 підтверджується наявність у відповідача ОСОБА_3 банківських рахунків та здійснення по них значних витрат і надходжень (а. с. 20 - 35).

Згідно положень частин 2, 4, 6 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Статтею 180, частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено зобов'язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Позивачем ОСОБА_1 надано докази того, що відповідач ОСОБА_3, який проживає окремо від неї з дитиною, є батьком їх спільного неповнолітнього сина, тому зобов'язаний його утримувати до досягнення повноліття, однак між ними не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини.

З урахуванням обстави, передбачених частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: матеріального становища дитини, яка проживає з матір'ю, і єдиним доходом у них є державна допомога в розмірі 860 грн 00 к.; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, який є працездатною людиною, офіційно не працевлаштований, однак має доходи, на що вказють дані виписки по його рахункам; відсутності платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина; наявності у платника аліментів частки у праві власності на нерухоме майно; часткового визнання відповідачем позову та повідомлених ним відомостей щодо роботи за межами України, враховуючи гарантований та рекомендований розмір аліментів на дитину, з урахуванням вимоги про стягнення аліментів на дружину, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягування з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 80 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що підлягає щорічній індексації відповідно до закону.

Також, позивачкою доведено право на отримання від батька дитини матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку.

З урахуванням зазначених вище обставин, що були взяті до уваги судом під час визначення розміру аліментів на дитину, суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності у нього інших утриманців, крім дружини з дитиною, наявності у нього тимчасової чи постійної непрацездатності, не надано доказів спроб працевлаштування, постановки на військовий облік чи на облік як особа, що шукає роботу.

А надані відповідачем копії виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, трудової книжки БТ-ІІ № 6647316 його матері ОСОБА_7 (а. с. 51, 53-55, 57-59), за умови відсутності документально підтвердженого обов'язку відповідача надавати матері утримання, є неналежними доказами і до розгляду не беруться.

За таких обставин, в частині вимог щодо стягування аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років належить задовольнити частково та їх у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити.

В частині стягування аліментів, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 80 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 04.10.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з 04.10.2018 і до досягнення неповнолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 до Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 к., які перерахувати на рахунок отримувача 6001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

В частині стягування аліментів рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання зареєстроване за адресою: 63460, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_3, місце проживання зареєстроване за адресою: 63460, АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.

Повне рішення складене 01.03.2019.

Головуючий: В. В. Овдієнко