Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 335/4107/15-ц

провадження № 61-6962св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року у складі колегії суддів: Маловічко С. В., Гончар М. С., Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» (далі - ПАТ «Європейський газовий банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 19 квітня 2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 557-190412, за умовами якого відповідач отримав у борг 700 000,00 грн, з кінцевим терміном повернення до 10 квітня 2014 року.

Згідно із пунктом 3.1 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту згідно з процентними ставками: 25 % річних за користування кредитом у період строку повернення кредиту та 50 % річних - з 11 квітня 2014 року до дня фактичного погашення заборгованості.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору 19 квітня 2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки № 966-190412/І, згідно з яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 .

У справі № 335/9238/14-ц за позов ПАТ «Європейський газовий банк» до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Газ Інвест» (далі - ТОВ «Газ Інвест») про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Європейський газовий банк» про зобов`язання зарахувати грошові кошти за договорами банківських вкладів для погашення заборгованості за кредитним договором Апеляційним судом Запорізької області 15 жовтня 2015 року ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Європейський газовий банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Європейський газовий банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 049 093,11 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 641 200,00 грн, пені - 53 351,38 грн, процентів - 303 059,43 грн, пені за несвоєчасну сплату процентів - 29 184,54 грн та комісії - 22 297,76 грн.

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 01 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 335/9238/14-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Європейський газовий банк» кредитної заборгованості у розмірі 1 049 093,11 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця Вознесенського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 07 вересня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 335/9238/14-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Європейський газовий банк» кредитної заборгованості у розмірі 1 049 093,11 грн, закінчено у зв`язку зі сплатою боржником всієї суми заборгованості.

Водночас заборгованість за кредитним договором від 19 квітня 2012 року № 557-190412 у повному обсязі боржником не сплачена, станом на 09 вересня 2016 року вона становить 1 308 811,44 грн та складається з простроченої заборгованості за процентами - 667 383,86 грн; комісії - 39 996,02 грн та пені за прострочені кредит, проценти і комісію - 601 431,56 грн.

З урахуванням наведеного та уточнених позовних вимог (а. с. 208-210, том 2) ПАТ «Європейський газовий банк» у рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 1 308 811,44 грн просило звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом проведення публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

06 липня 2018 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_1 укладений договір відступлення (купівлі-продажу) № 06/07, за умовами якого банк відступив ОСОБА_1 право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 19 квітня 2012 року № 557-190412.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2018 року залучено правонаступника позивача ПАТ «Європейський газовий банк»- ОСОБА_1

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року у складі судді Соболєвої І. П. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 листопада 2014 року відкликано банківську ліцензію ПАТ «Європейський газовий банк». З моменту відкликання банківської ліцензії та початку ліквідації ПАТ «Європейський газовий банк» фактично втратив статус банку та фінансової установи в цілому, його банківська діяльність припинилася, у зв`язку із чим він втратив право на надання банківських та будь-яких інших фінансових послуг, зокрема щодо кредитування фізичних осіб та відповідне нарахування відсотків за кредитами. З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що дії ПАТ «Європейський газовий банк» щодо нарахування процентів, комісії та пені за кредитним договором з моменту відкликання банківської ліцензії (з 17 листопада 2014 року) суперечать вимогам законодавства.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 як правонаступником ПАТ «Європейський газовий банк» за кредитним договором від 19 квітня 2012 року № 557-190412 звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д. В. 27 лютого 2009 року за реєстровим № 268.

За рахунок предмета іпотеки задоволено вимоги ОСОБА_1 щодо заборгованості за кредитним договором від 19 квітня 2012 року № 557-190412 у розмірі 1 268 815,42 грн, у тому числі, заборгованості за процентами в сумі 667 383,86 грн, пені - 601 431,56 грн.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, яка буде встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що припинення нарахування процентів, неустойки та застосування інших санкцій відбувається за всіма видами заборгованості банку перед третіми особами, і не стосується заборгованості третіх осіб перед банком. З урахуванням наявності постанови Правлінням Національного банку України від 17 листопада 2014 року № 725 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк», боржник ОСОБА_2 не звільняється від сплати нарахованих процентів та неустойки. У пункті 3.1 вказаного договору сторонами узгоджено, що позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту за ставкою 50 % річних за період з 11 квітня 2014 року до дня фактичного погашення позикової (основної) заборгованості. Отже, сторони визначили договором такі умови щодо нарахування процентів, як плата за користування кредитними коштами, яка відбувається і після закінчення строку кредитування та за іншою (підвищеною) ставкою, до дня фактичного погашення кредиту. Також не суперечить умовам договору та чинному законодавству нарахування пені на несвоєчасну сплату кредиту та вже нарахованих, але не сплачених відсотків. А тому банк за цими правовідносинами мав право нараховувати проценти та пеню після спливу строку кредитування. За змістом приписів параграфа два глави 49 ЦК України особливість пені полягає в тому, що вона нараховується з першого дня прострочення і доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто вона може нараховуватись на суму неналежного виконаного або невиконаного грошового зобов`язання протягом всього періоду прострочення, якщо інше не зазначено у законі чи договорі. Такий правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Договір відступлення права вимоги від 19 квітня 2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_1 . посвідчений нотаріально, а відомості про ОСОБА_1 як іпотекодержателя внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У квітні 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що сплив строку, визначеного кредитним договором, та/або наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає останньому право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, а тому стягнення процентів, пені та комісії після ухвалення рішення у справі є безпідставним. Рішення суду про стягнення з відповідача кредитної заборгованості було виконано боржником у повному обсязі, а тому кредитні зобов`язання припинились. Крім цього чинним законодавством України не передбачено вчинення іпотекодавцем будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки. У зв`язку із чим підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У травні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просив суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2019 року зупинено виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені обставини

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19 квітня 2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 557-190412, за умовами якого відповідач отримав у борг 700 000,00 грн з кінцевим терміном повернення до 10 квітня 2014 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору 19 квітня 2012 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки № 966-190412/І, згідно з яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 .

15 жовтня 2015 року Апеляційний суд Запорізької області у справі № 335/9238/14 позов ПАТ «Європейський Газовий Банк» до ОСОБА_2 , ТОВ «Газ Інвест» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Європейський газовий банк» про зобов`язання зарахувати грошові кошти за договорами банківських вкладів для погашення заборгованості за кредитним договором задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Європейський газовий банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 049 093,11 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 641 200,00 грн, пені - 53 351,38 грн, заборгованості за процентами - 303 059,43 грн, пені за несвоєчасну сплату процентів - 29 184,54 грн та комісії - 22 297,76 грн.

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 01 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 335/9238/14-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Європейський газовий банк» кредитної заборгованості у розмірі 1 049 093,11 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця Вознесенського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 07 вересня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 335/9238/14-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Європейський газовий банк» кредитної заборгованості у розмірі 1 049 093,11 грн, закінчено у зв`язку зі сплатою боржником всієї суми заборгованості.

Заборгованість за кредитним договором від 19 квітня 2012 року № 557-190412 у повному обсязі боржником не сплачена, а тому на користь банку підлягає стягненню заборгованість станом на 09 вересня 2016 року у розмірі 1 308 811,44 грн, яка складається з простроченої заборгованості за процентами - 667 383,86 грн; комісії - 39 996,02 грн та пені за прострочений кредит, проценти і комісію - 601 431,56 грн.

06 липня 2018 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_1 укладений договір відступлення (купівлі-продажу) № 06/07, за умовами якого банк відступив ОСОБА_1 право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 19 квітня 2012 року № 557-190412.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2018 року замінено позивача ПАТ «Європейський газовий банк» правонаступником ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суду, і застосовані норми права

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 у справі № 910/1238/17 (провадження № 12-83гс18) зазначено, термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

За наявності рішення суду про стягнення кредитної заборгованості у повному обсязі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154 цс18).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із пунктом 3.1 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту згідно з процентними ставками: 25 % річних - користування кредитом у період строку повернення кредиту та 50 % річних - за період з 11 квітня 2014 року і до дня фактичного погашення заборгованості.

У пункті 7.2 кредитного договору сторони погодили, що за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня сплачується у разі порушення позичальником термінів платежів передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов`язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк», правонаступником якої є ОСОБА_1 , звернулася до суду з вимогою про стягнення заборгованості за простроченими процентами, пенею та комісією, посилаючись на положення статей 526, 1048, 1049, 1054 ЦК України і пунктів 3.1, 7.2 договору кредиту внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за цим договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі статтями 627, 628 та 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 зазначеного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Досліджуючи питання про розмір кредитної заборгованості, у рахунок погашення якої позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, апеляційний суд правильно виходив із того, що пунктами 3.1, 7.2 кредитного договору передбачена можливість нарахування процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами після закінчення строку дії кредитного договору, а також пені. Так, проценти підлягають нарахуванню за ставкою 50 % річних за період з 31 серпня 2014 року, тобто починаючи з дати, станом на яку були нараховані проценти у справі № 335/9238/14, до 31 серпня 2016 року - фактичної сплати кредитної заборгованості, стягнутої за рішенням суду, що становить 641 567,12 грн. Нарахування пені за період з 31 серпня 2015 року по 31 серпня 2016 року у розмірі 601 431,56 грн також узгоджується з умовами кредитного договору та вимогами цивільного законодавства України.

Перевіряючи розрахунок банку щодо правильності призначення та нарахування комісії, апеляційний суд встановив, що пунктом 1.2 кредитного договору передбачена сплата комісії у розмірі 0,25 % від фактичної суми заборгованості щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості на період дії договору, проте термін дії кредитування закінчився 10 квітня 2014 року, а тому комісія поза межами цього строку нараховуватися не може.

Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд правильно відмовив у зверненні стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у вигляді комісії.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що у випадку порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Частково задовольняючи позовні вимоги банку, апеляційний суд з дотриманням вимог статей 212-214 ЦПК України 2004 року повно та всебічно з`ясував обставини справ, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми права, які підлягали застосуванню до них, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність підстав звернути стягнення на предмет іпотеки у межах заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 268 815,42 грн.

Договір відступлення права вимоги за кредитним договором від 19 квітня 2012 року № 557-190412, укладений між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_1 , посвідчений нотаріально, а відомості про ОСОБА_1 як іпотекодержателя внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права зводяться до переоцінки досліджених судами доказів, висновків судів не спростовують, та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

У цьому разі відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України зміна розподілу судових витрат не відбувається.

Крім цього, у травні 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною п?ятою статті 403 ЦПК України.

Клопотання мотивовано тим, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не у повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154 цс18). Однак, приймаючи 20 березня 2019 року постанову, Запорізький апеляційний суду цей правовий висновок Великої Палати Верховного Суду не врахував.

Приписами частини п?ятої статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи (частина перша статті 404 ЦПК України).

Наведені заявником аргументи для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, в розумінні приписів частини п?ятої статті 403 ЦПК України, не є тими обставинами, що містять виключну правову проблему та сприятимуть формуванню єдиної правозастосовчої практики. Крім цього, висновки, зроблені судом апеляційної інстанції у цій справі, узгоджуються з уже висловленою правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, а тому в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.

Керуючись статтями 400, 403, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк