КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/3500/14-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/2083/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі Борисенко Д.В.

учасники справи

стягувач Публічне акціонерне товариство «Кредит Європа Банк»

боржник ОСОБА_2

суб'єкт

оскарження старший державний виконавець Оболонського районного

відділу державної виконавчої служби м. Києва

Головного територіального управління юстиції у м. Києві

Чорний Володимир Вікторович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» на дії та рішення старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорного Володимира Вікторовича, боржник: ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

у серпні 2017 ПАТ «Кредит Європа Банк» звернулось до суду зі скаргою, в якій просило визнати незаконними дії старшого державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві Чорного В.В. при винесенні постанови від 30.06.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 50253339.

В обґрунтування скарги, посилається на те, що у провадженні Оболонського РВ ДВС ГТУЮ в м. Києві перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 920 305,74 грн. 30.06.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Вважає, що держаним виконавцем не здійснювався виклик боржника, не перевірявся його майновий стан, оскільки боржник є приватним підприємцем та має на праві власності нерухоме майно.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.11.2018 скаргу задоволено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права. А саме, суд не надав можливості захистити його права, оскільки він не знав про розгляд справи та не отримував судових повісток, а про ухвалене рішення дізнався випадково з інтернет-ресурсу. Суд проігнорував апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження, подану ним 21.11.2018 та не передав справу до апеляційного суду. Вважає, що державним виконавцем правильно встановлено відсутність у нього майна.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Оболонського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві перебувало виконавче провадження ВП № 50253339 з виконання виконавчого листа № 2/756/2325/14, виданого 10.02.2016 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 920 305,74 грн, що складається з: 840 317,24 грн - заборгованості за кредитом; 72 857,92 грн - заборгованості за відсотками; 7 130,58 грн - заборгованості за пенею за прострочення виконання зобов'язань та судового збору у розмірі 3 654,00 грн.

30.06.2017 старшим державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві ЧорнимВ.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що у ході провадження виконавчих дій встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Задовольняючи скаргу суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не вжито в повному обсязі передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі щодо виявлення майна боржника .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу викладені у ст. 37 цього Закону.

30.06.2017 державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чорним В.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 цього Закону виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10 - денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав,отримання інформації про доходи боржника.

Матеріали виконавчого провадження не містять даних про виконання державним виконавцем приписів ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржник є власником квартири АДРЕСА_1. Зазначена квартира знаходиться під обтяженням. Обтяжувачем є ВДВС Оболонськго РУЮ у м. Києві (а.с. 152 т.1).

Акт державного виконавця від 16.06.2017, у якому вказано про те, що виходом державного виконавця за адресою боржника, потрапити до помешкання боржника та перевірити майновий стан останнього не виявилось можливим складено у відсутності боржника та стягувача, а також у відсутності понятих (а.с. 156 т. 1).

У матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про те, що боржник та стягувач повідомлялися про вихід державного виконавця за місцем проживання боржника для опису майна.

До суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника виконавець не звертався. Також державний виконавець не відреагував на заяву стягувача про встановлення обмежень відносно боржника щодо виїзду останнього за межі України до виконання рішення суду та не перевірив дані, які надані стягувачем про те, що боржник здає квартиру в оренду та є приватним підприємцем, а відтак має дохід.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.06.2017 є передчасною та винесена державним виконавцем Оболонського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Чорним В.В. з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги не місять посилань на те, що боржник не має майна, на яке можна звернути стягнення, чи про те, що ним виконано рішення суду, чи будь - яких інших обґрунтувань щодо неправильності встановлених обставин.

Доводи апеляційної скарги, що боржник не був належним чином повідомлений про день та час розгляду скарги спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно зворотного поштового повідомлення боржник був повідомлений про день та час судового засідання (а.с. 144). Крім цього ОСОБА_2 п`ять разів подавав апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження та касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21.09.2017, що свідчить про обізнаність боржника із станом розгляду справи. Незважаючи на це ОСОБА_2 будь - яких пояснень чи заперечень відносно скарги до суду першої інстанції не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця не перешкоджає розгляду скарги.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не передав справу до суду апеляційної інстанції для розгляду його апеляційної скарги про відкриття провадження колегія судів вважає безпідставними, оскільки ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.09.2017 апеляційну скаргу відхилено, ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження за скаргою залишено без змін. Незважаючи на те, що апеляційна скарга розглянута, ОСОБА_2 продовжував подавати апеляційні скарги аналогічного змісту на ухвалу про відкриття провадження. Ухвалами суду апеляційної інстанції від 20.10.2017, від 02.11.2018, від 05.12.2018 у відкритті апеляційного провадження за цими апеляційними скаргами відмовлено.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 44 ЦПК України суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд, з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

ОСОБА_2 подав тотожні апеляційні скарги на ухвалу про відкриття провадження 23.08.2017, 25.09.2017, 11.12.2017, 21.09.2018, незважаючи на наявність ухвали Апеляційного суду м. Києва від 21.09.2017, якою апеляційну скаргу відхилено та подальші ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, що свідчить про те, що дії боржника були направлені на затягування розгляду справи.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про необхідність завершення розгляду скарги по суті.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 19.02.2019 року.

Головуючий

Судді