Справа № 755/4350/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Сіренко Д.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кудрі Ю.К.,

представника третьої особи Геруса Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 755/4350/19 за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Київпастранс», третя особа: виконуючий обов`язки директора Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс» ОСОБА_3 про визнання незаконними і скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про звільнення, поновлення на роботі, виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 15.03.2019 р. звернулась до суду з позовом, в якому за заявленими вимогами до третьої особи на стороні відповідача - до виконуючого обов`язки директора Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс» ОСОБА_3 просить визнати незаконними і скасувати: пункт 1 наказу в.о. директора Куренівського ТРЕД КП Київпастранс ОСОБА_3 № 33 від 26.02.2019 р. про звільнення, пункт 2 наказу № 139 від 18.09.2018 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності, пункт 5 наказу № 13 від 25.01.2019 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відшкодувати моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та за позовними вимогами до відповідача Комунального підприємства «Київпастранс» просить поновити на роботі і виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу та зобов`язати вжити заходи до в.о. директора Куренівського ТРЕД КП «Київпастранс» ОСОБА_3 щодо припинення дискримінації членів ППО ВПЗУ КТД КП «Київпастранс» стосовно належності чи неналежності до профспілки (а.с. 73-84).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 01.06.1978 р. ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Київпастранс», де працювала водієм тролейбуса, а з 01.11.1993 р. займала посаду диспетчера диспетчерської служби керування Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс».

Наказом в.о. директора КТРЕД ОСОБА_3 від 26.02.2019 р. № 33 позивача було звільнено за систематичне невиконання обов`язків, покладених трудовим договором або правилами трудового розпорядку п. 3 ст. 40 КЗпП України, враховуючи попередні догани застосовані в наказах № 139 від 18.09.2018 р. та № 13 від 25.01.2019 р.

Позивач зазначає, що за 25 років роботи на посаді диспетчера диспетчерської служби керування нею не було скоєно адміністративних порушень чи інших діянь. Вважає, що власник порушив не лише процедуру, а й не мав правових і фактичних підстав для застосування догани, роботодавець мав провести розслідування та зібрати достатньо доказів, які б свідчили про факт вчинення дисциплінарного проступку і вказували на його шкідливість. Не було дотримано вимог ст. 149 КЗпП України врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Через це вважає стягнення неправомірним та несправедливим.

Вказує, що наказом від 18.09.2018 р. № 139 їй було винесено догану за нібито вчинення невиконання вимог п. 2.8 Посадової інструкції диспетчера диспетчерської служби керування, а саме неповідомлення центрального диспетчера про те, що 06.09.2018 р. тролейбус № 4366 з технічних причин не може доїхати до депо, що призвело знаходження тролейбуса на проїжджій частині вулиці Кирилівська 06.09.2018 р. з 19.35 год. по 07.09.2018 р. до 09.00 год.

Зазначає, що 06.09.2018 р. о 19.35 год. вона, отримавши дзвінок від водія ОСОБА_6 про те, що у тролейбуса № 4366 спускає праве переднє колесо, за вимогами п. 2.8 Посадової інструкції повідомила слюсара аварійної бригади та начальника зміни цеху з ремонту рухомого складу ОСОБА_7 і підтримувала постійний зв`язок з диспетчером АСДУ, про що надавала письмові пояснення адміністрації від 07.09.2018 р.

Рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності ухвалювалось на підставі службової записки начальника відділу експлуатації ОСОБА_8 від 10.09.2018 р. та її письмового пояснення, проте були відсутні пояснювальні записки водія ОСОБА_6 , слюсаря аварійної бригади, диспетчера АСДУ та начальника зміни ОСОБА_7 без яких неможливо встановити чому тролейбус № 4366 не було вчасно відремонтовано, що призвело до вказаного простою.

Наказом № 13 від 25.01.2019 р., з яким ознайомилась 29.01.2019 р., було оголошено догану за нібито вчинене невиконання вимог п. п. 2.2., 3.3. посадової інструкції: відсторонила від роботи раніше встановленого терміну (без поважних причин) 20.01.2019 р. та 21.01.2019 р. водіїв тролейбуса, які знаходилися в резерві, що виключило можливість залучення їх для заміни водіїв на маршрутах депо.

Позивач зазначає, що вона працювала з 9.00 год. 20.01.2019 р. по 9.00 год. 21.01.2019 р. та відпустила 20.01.2019 р. об 11.00 год. на прохання водія тролейбуса ОСОБА_11 , який знаходився згідно наряду не в резерві, а мав працювати на тролейбусі № 4324 до кінця зміни 17.06, замість якого працював всю зміну резервний водій. Тоді водій ОСОБА_11 сказав, що дуже замерз та готовий бути на телефонному зв`язку і в разі потреби замінити водія на лінії. У зв`язку з постійною недостатністю рухомого складу в КТРЕД виникає ситуація присутності на робочому місці водія та відсутності рухомого складу.

21.01.2019 р. повторилась аналогічна ситуація з водієм тролейбуса ОСОБА_11 , що мала місце 20.01.2019 р.

Вказує, що винесені догани є безпідставні та необгрунтовані, відповідачем не враховано тяжкість ступеня проступків, обставин їх вчинення, дисциплінарні стягнення винесені за відсутності належних доказів вчинення винного діяння.

В наказі № 33 від 26.02.2019 р. про звільнення також зазначено про вчинення 21.01.2019 р. невиконання вимог п. 2.1 та п. 2.3 Посадової інструкції.

Позивач зазначає, що 21.01.2019 р. на її зміні о 8.20 год. їй зателефонував водій 29 маршруту ОСОБА_12 та о 8.30 год. зателефонував водій 30 маршруту ОСОБА_13 , які повідомили про технічні несправності тролейбусів, після чого вона, підтримуючи зв`язок з водіями на лінії і диспетчером АСДУ, повідомила слюсаря аварійно-відновлювальної бригади депо, яка мала виїхати на місце перебування несправного тролейбуса та визначити час і можливість ремонту. До кінця її зміни до 9.00 год. 21.01.2019 р. аварійна бригада не звітувала про висновки ремонту тролейбусів № 4037 та № 4638, без чого вона вважала за недоцільне направляти резервний тролейбус № 4359 під керуванням водія ОСОБА_14 , що було зроблено о 9.00 год. змінившим її по зміні диспетчером ОСОБА_15 , яка направила тролейбус № 4359 в резерв на диспетчерську станцію «Сабурова».

Вважає, що вказані випадки є малозначними діяннями, що не породили суттєві негативні наслідки.

Зазначає, що дізнавшись 18.02.2019 р. про те, що адміністрація КТРЕД подала подання про її звільнення в профспілковий комітет КТРЕД КП Київпастранс профспілки працівників комунального транспорту транспортної інфраструктури та безпеки руху, в цей же день вона письмово звернулась до голови профспрілкового комітету цієї профспілки ОСОБА_16 та в.о. директора КТРЕД ОСОБА_3 з вимогою надати копію подання про її звільнення та копії документів та, зрозумівши про упереджене службове розслідування питання щодо звільнення, 19.02.2019 р. вона написала заяву про виключення з профспілки та звернулась до голови Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Куренівського тролейбусного депо комунального підприємства Київпастранс ОСОБА_11 для захисту своїх прав. Останній в свою чергу 19.02.2019 р. звернувся з письмовою заявою до в.о. директора КТРЕД ОСОБА_3 з вимогою перенаправити подання про звільнення за ст. 43 КЗпП України.

Позивач 21.01.2019 р. отримала повідомлення від голови профкому КТРЕД КП Київпастранс ОСОБА_16 про те, що 26.02.2019 р. буде розгляд питання про її звільнення, після чого 22.02.2019 р. позивач письмово повідомила голову профкому, що не є членом вказаної профспілки та просила не розглядати подання про звільнення.

Вказує, що за її відсутності 26.02.2019 р. лист № 178 від 25.01.2019 р. було розглянуто профспілковим комітетом КТРЕД КП Київпастранс профспілки працівників КТТІБР, не дивлячись на те, що вона не є членом цієї профспілки з 19.02.2019 р.

Наказ про звільнення отримала рекомендованим листом 28.02.2019 р.

Позивач вважає справжнім мотивом її покарання дискримінацію за ознакою належності до профспілки ВПЗУ, що порушує норми міжнародно-правових актів та національного законодавства.

Цим позивачу спричинено моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 50 000 грн.

Позивач зазначає, що безпосереднім відповідачем у справі є КП «Київпастранс», яке зобов`язане покласти край систематичному порушенню трудового законодавства з боку ОСОБА_3 , як в.о. директора структурного підрозділу.

Ухвалою суду від 27.03.2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до КП «Київпастранс», третя особа: виконуючий обов`язки директора Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс» ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позову (а.с. 67, 68).

Ухвалою суду від 24.04.2019 р. відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового розгляду в судове засідання та за поданим клопотанням позивача витребувано від Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс» письмові докази (а.с. 148-150).

30.05.2019 р. відповідачем до суду поданий відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем пропущений місячний строк звернення до суду визначений ст. 233 КЗпП України; ОСОБА_2 двічі притягалася до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог посадової інструкції, через що за систематичне невиконання обов`язків адміністрація Куренівського ТРЕД мала правові підстави для звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Наявність скоєних порушень підтверджено в наданих позивачем письмових поясненнях, в яких вона свою вину визнає. Дисциплінарні стягнення застосовані у відповідності до чинного законодавства України, при цьому було з`ясовано усі обставини вчинення проступку, враховані ступінь тяжкості проступку та заподіяна шкода (а.с. 168-175).

Ухвалою суду від 25.06.2019 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про виклик свідка (а.с. 216, 217).

Ухвалою суду від 25.06.2019 р. звернено до Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Куренівського тролейбусного депо комунального підприємства Київпастранс для вирішення питання щодо надання згоди на розірвання трудового договору з членом профспілки ОСОБА_2 з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України (а.с. 218, 219).

15.07.2019 р. позивач подала суду витяг з протоколу № 17 засідання профкому первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України (ВПЗУ) Куренівського тролейбусного депо Комунального підприємства Київпастранс від 13.07.2019 р., складений на виконання ухвали суду від 25.06.2019 р., відповідно якого прийняте рішення не давати згоди на розірвання трудового договору з членом профспілки ОСОБА_2 (а.с. 223-229).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Кудря Ю.К. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала з підстав зазначених у відзиві.

Представник третьої особи Герус Ю.М. просив відмовити в позові, посилаючись на його безпідставність і недоведеність, пояснив, що позивач не виконувала вимог посадової інструкції, що призводило до затримки руху тролейбусів, перевищувала свої повноваження, самовільно відпускаючи водіїв з роботи, 21.01.2019 р. своєчасно не направила резервний тролейбус на лінію, водію якого з корисних мотивів надала вказівку виїхати лише в кінці своєї зміни о 9.00 год. в сторону зупинки «Сабурова», щоб той довіз позивача додому.

Свідок з боку позивача ОСОБА_11 суду пояснив, що він є водій Куренівського тролейбусного депо та голова профспілки ВПЗУ Куренівського тролейбусного депо КП «Київпастранс», позивач є мати його цивільної дружини, знає позивача з 2005 року, як хорошого диспетчера, яка добре справлялася зі своїми обов`язками. Винесені ОСОБА_2 догани є надуманими, таким чином адміністрація підприємства помстилася за його профспілкову діяльність, що є дискримінацією.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною 2 ст. 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Як убачається з копії трудової книжки, ОСОБА_2 наказом від 01.06.1994 р. № 51 була прийнята на посаду диспетчера ДКП «Київелектротранс» ремонтно-механічні майстерні (а.с. 91).

Наказом в.о. директора Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс» ОСОБА_3 від 26.02.2019 р. № 33 ОСОБА_2 , диспетчера диспетчерської служби керування, за порушення 21.01.2019 р. пунктів 2.1, 2.3 «Посадової інструкції диспетчера диспетчерської служби керування» звільнено з роботи 26 лютого 2019 року за систематичне невиконання обов`язків, покладених на неї трудовим договором або правилами трудового розпорядку, п. 3 ст. 40 КЗпП України, враховуючи попередні догани застосовані в наказах № 139 від 18.09.2018 року та № 13 від 25.01.2019 року (а.с. 93).

Як зазначено в наказі № 33 від 26.02.2019 р. про звільнення позивача, підставою видачі наказу були службова записка начальника відділу з експлуатації від 25.01.2019 р., подання адміністрації до профспілкового комітету від 25.01.2019 р., згода профспілкового комітету (витяг з протоколу № 4 від 26.02.2019 р.), копії листків непрацездатності ОСОБА_2 , службова записка начальника відділу з експлуатації № 2 від 25.01.2019 р., пояснювальна позивача від 24.01.2019 р.,пояснювальні водіїв тролейбусів ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ; копії шляхових листів вказаних водіїв, накази № 139 від 18.09.2018 р. та № 13 від 25.01.2019 р. про застосування дисциплінарних стягнень.

Наказом № 139 від 18.09.2018 року Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс», а саме пунктом 2, на ОСОБА_2 накладене дисциплінарне стягнення у виді догани за невиконання вимог п. 2.8 Посадової інструкції, а саме: не повідомила центрального диспетчера про те, що 06.09.2018 р. тролейбус № 4366 з технічних причин не може доїхати до депо, що призвело до того, що тролейбус № 4366 з 19.35 год. - 06.09.2018 р. по 09.00 год. - 07.09.2018 р. знаходився на проїжджій частині вулиці Кирилівська (а.с. 99).

Відповідно пункту 2.8 Посадової інструкції диспетчера диспетчерської служби керування, затвердженої директором Куренівського ТРЕД від 01.03.2016 р. (надалі - посадова інструкція, а.с. 126-128 зв.), на диспетчера покладені обов`язки підтримувати постійно зв`язок з центральним диспетчером Служби організації руху та серед іншого інформувати його про кожний випадок несвоєчасного виходу тролейбуса на лінію чи заміну рухомого складу іншим типом з меншою місткістю, про випадки передчасного повернення рухомого складу в депо, вказавши час і причину повернення, виникнення затримки руху.

У письмовому поясненні від 07.09.2018 р., позивач зазначала про те, що 06.09.2018 р. о 19.35 год. надійшла заявка від водія тролейбуса 4366 ОСОБА_6 , що у тролейбуса спустив скат і він стоїть на зупинці «Парк Фрунзе», після чого вона зателефонувала слюсарю, який на ремонт не поїхав, також зателефонувала в цех начальнику зміни ОСОБА_7 , який з бригадою виїхав до тролейбуса (а.с. 24).

При цьому як вбачається зі змісту вищевказаного пояснення, позивач не інформувала центрального диспетчера з приводу вказаної події виходу транспорту з ладу та виникнення затримки руху, чим порушила вимоги п. 2.8 посадової інструкції. Разом з тим, стороною відповідача не надано доказів щодо тяжкості вчиненого 06-07 вересня 2018 р. позивачем проступку і заподіяну ним шкоду.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани (ст. 147 КЗпП України).

У силу статей 147 - 149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків, вина працівника, наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).

При цьому суд враховує наступні обставини.

За нормою частини 1 статті 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як зазначає сама позивач, наказ № 139 від 18.09.2018 р. про оголошення догани їй було надано для ознайомлення 26.09.2018 р., при цьому позов про визнання незаконним та скасування цього наказу поданий 15.03.2019 року, тобто з пропущенням встановленого законом строку такого оскарження.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 зі змінами судам роз`яснено, що встановлені строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов`язки сторін.

Строки, встановлені статтею 233 КЗпП України, можуть бути поновлені лише при наявності поважних причин. При цьому, поважність причин означає, що працівник не ставився зневажливо до питання про захист своїх прав, але його зверненню за захистом перешкоджали такі причини, які можна вважати поважними.

Клопотання про поновлення строку оскарження накладеного першого дисциплінарного стягнення позивачем на подавалось, також представником позивача на запитання суду не наведено жодних обставин, у тому числі не надано будь яких доказів, які б свідчили про факт існування поважності причин подання позову поза межами визначеного законом процесуального строку в частині оскарження наказу від 18.09.2018 р., що давало б підстави суду поновити такий строк в порядку ст. 234 КЗпП України.

Відповідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За викладених обставин відсутні підстави вважати незаконним наказ № 139 від 18.09.2018 р. про оголошення догани позивачу з підстав пропущення строку звернення до суду на його оскарження.

Як роз`яснено у пунктах 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 зі змінами, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за

пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148,149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Відповідно ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

Пунктом 5 наказу Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо від 25.01.2019 р. № 13 на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення вимог п. п. 2.2. та 3.3. посадової інструкції - відсторонила від роботи раніше встановленого терміну (без поважних причин) 20.01.2019 р. та 21.01.2019 р. водіїв тролейбуса, які знаходилися в резерві, що виключило можливість залучення їх для заміни водіїв на маршрутах депо (а.с. 102).

24.01.2019 р. позивач надавала пояснення про те, що 20.01.2019 р. з 8.00 год. до 11.00 год. та 21.01.2019 р. з 7.00 год. до 9.00 год. вона закрила шляхові листи водію ОСОБА_11 , який сказав, що у нього замерзли ноги, також 20.01.2019 р. в резерві сиділа водій ОСОБА_25 , яка також сказала, що замерзла; вона їх відпустила додому, бо не було рухомого складу (а.с. 177).

Відповідно п. 2.2 посадової інструкції встановлено обов`язок диспетчера забезпечувати своєчасну заміну водіїв на лінії, в депо і дотримуватися встановленого режиму її роботи.

Згідно п. 3.3. посадової інструкції, диспетчер має право не допускати до роботи водіїв, які не мають необхідних документів на право керування тролейбусом, а також відсторонювати від роботи (не більше як до кінця зміни) водіїв, стан чи дії яких не забезпечують безпеки руху.

Відповідно доповідних записок фельдшера з проведення передрейсового медогляду водіїв ОСОБА_23 від 20.01.2019 р. та від 21.01.2019 р., водій ОСОБА_11 20.01.2019 р. та водії тролейбусів ОСОБА_11 і ОСОБА_25 21.01.2019 р. до неї зі скаргами на стан здоров`я та погане почуття не звертались (а.с. 195, 196).

Посадовою інструкцією не передбачено повноважень позивача, окрім визначених вищенаведеним пунктом 3.3. випадків, відсторонювати від роботи або звільняти від виконання трудових обов`язків інших працівників, у тому числі надавати дозвіл залишати роботу співробітникам підприємства.

Посилання ОСОБА_2 на те, що на той час не було потреби у роботі водіїв, яких вона відпустила додому, не спростовує факт вини позивача щодо порушення трудових обов`язків, покладених на неї, як диспетчера підприємства.

У зв`язку з цим суд вважає, що друге оспорюване дисциплінарне стягнення накладене на позивача у виді догани, відповідно п. 5 наказу від 25.01.2019 р. № 13 за невиконання вимог посадової інструкції, винесене правомірно.

За нормою п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Як зазначено вище, позивач звільнена наказом № 33 від 26.02.2019 р. за систематичне невиконання обов`язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку за п. 3 ст. 40 КЗпП України, враховуючи догани в наказах № 139 від 18.09.2018 р. та № 13 від 25.01.2019 р.

В наказі про звільнення також зазначено про порушення ОСОБА_2 21.01.2019 р. пунктів 2.1. та 2.3 посадової інструкції стосовно не направлення на лінію для заміни технічно несправних тролейбусів резервного тролейбуса, як третє порушення, з урахуванням попередньо вчинених позивачем повторних проступків за які накладені дисциплінарні стягнення, що вважається систематичним порушенням трудових обов`язків та є підставою для звільнення.

Відповідно службової записки начальника відділу з експлуатації ОСОБА_8 від 25.01.2019 р.,тролейбус № 4359 виїхав з депо о 09.09 год. замість того, щоб замінити на маршруті № 30 технічно несправну рухому одиницю № 4638, про що водій ОСОБА_13 повідомив диспетчера ОСОБА_2 о 08.07 год., також заміни потребував тролейбус № 4037 на маршруті № 29, про що завчасно повідомив диспетчера водій ОСОБА_12 о 08.00 год. В свою чергу диспетчер ОСОБА_2 21.01.2019 р. дочекалася закінчення своєї зміни, використовуючи тролейбус № 4359 у особистих цілях, дала розпорядження водію ОСОБА_14 відвезти її додому та прямувати на ЛДС Сабурова, де водій тролейбуса повинна була знаходиться ще з 05.20 год. ранку, що призвело до втрати транспортної роботи (а.с. 29).

З даного питання позивач надавала письмові пояснення, в яких зазначала, що тролейбус 4359 залишався в депо на випадок поломки транспорту на 30 маршруті (а.с. 30). При цьому зі звіту про вибуття з розкладу 21.01.2019 р. вбачається, що тролейбус 4638 маршруту № 30 вийшов з ладу о 8.30 год. (а.с. 236), разом з тим, як зазначено у позові робоча зміна позивача була 21.01.2019 р. до 09.00 год., проте до вказаного часу розпоряджень щодо виїзду резервного тролейбусу з депо позивач не давала та як зазначає сама позивач, така заміна тролейбусів відбулася вже за вказівкою іншого диспетчера відразу після виходу останнього на зміну.

Відповідно письмового пояснення водія тролейбуса ОСОБА_13 , він працював 21.01.2019 р. на 30 маршруті, де о 8 год. 10 хв. під час руху з вул. Милославська до вул. Кадетський гай відчув, що тролейбус погано гальмує, в результаті чого задимілось праве колесо на середньому мосту, після чого він зателефонував диспетчеру, що їде в депо із заявкою (а.с. 197).

Пунктами 2.1, 2.3 посадової інструкції, на які йдеться посилання у спірному наказі, визначено обов`язки позивача серед іншого забезпечувати випуск рухомого складу на маршрути згідно затвердженого плану і графіка для чого проводити, при необхідності, заміну несправних тролейбусів запасними; вживати заходи для швидкої зміни і зниження втрат транспортної роботи у разі вибуття рухомого складу з розкладу руху.

Отже, 21.01.2019 р. позивач допустила порушення вимог пунктів 2.1, 2.3 посадової інструкції.

Статтею 141 КЗпП України визначено обов`язок власника або уповноваженого ним органу правильно організовувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності.

Відповідно ст. 13 Закону України «Про міський електричний транспорт», перевізник серед іншого зобов`язаний забезпечувати належний рівень транспортного обслуговування пасажирів та їх безпеки, якість надання транспортних послуг, забезпечувати необхідний рівень професійної кваліфікації працівників та додержання ними вимог законодавства.

Нормою ст. 139 КЗпП України визначено, що працівники повинні працювати чесно і сумлінно, своєчасно точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Також позивач посилається на те, що питання про її звільнення було вирішено профспілкою КТРЕД КП «Київпастранс» членом якої вона не являлась.

На підтвердження позову в цій частині позивачем надано копію її заяви до Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Куренівського тролейбусного депо КП «Київпастранс» від 01.04.2018 року про прийняття в члени профспілки (а.с. 95), копію протоколу № 14 від 31.03.2018 року засідання профкому рішенням якого прийнято ОСОБА_2 в члени цієї профспілки з 01 квітня 2018 року (а.с. 96), копію заяви від 19.02.2019 р. до профспілкового комітету Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо про виключення позивача з членів ППО КП «Київпастранс» КМП працівників комунального транспорту, транспортної інфраструктури та безпеки руху Куренівського ТРЕД (а.с. 107), лист Вільної профспілки залізничників України від 19.02.2019 р. № 8 до директора КТРЕД та заяву позивача від 22.02.2019 р. до профкому Куренівського ТРЕД (а.с. 108, 110) про перенаправлення голові ППО ВПЗУ КТД КП «Київпастранс» ОСОБА_11 подання про звільнення ОСОБА_2 для його розгляду.

Частиною 1 статті 43 КЗпП України визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Куренівським тролейбусним ремонтно-експлуатаційним депо КП «Київпастранс» 25.01.2019 р. за № 178 було подане подання в профспілковий комітет КТРЕД КП «Київпастранс» профспілки працівників комунального транспорту, транспортної інфрастуктури та безпеки руху про надання згоди профспілкового комітету на звільнення ОСОБА_2 згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с. 111).

Позивач викликалася на засідання профкому на 26.02.2019 р. по розгляду подання письмовим повідомленням, яке, як зазначає сама позивач, отримала 21.01.2019 р. (а.с. 109).

Відповідно ст. 7 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», членами профспілок можуть бути особи, які працюють на підприємстві, в установі або організації незалежно від форм власності і видів господарювання, у фізичної особи, яка використовує найману працю, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, особи, які навчаються в закладі освіти. Підставою для вступу до профспілки є заява громадянина (працівника), подана в первинну організацію профспілки.

Рішенням профспілкового комітету Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо ППО «Київпастранс» працівників комунального транспорту, транспортної інфрастуктури та безпеки руху від 26.02.2019 р., оформлене протоколом № 4, надано згоду на звільнення ОСОБА_2 по п. 3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, або правилами внутрішнього трудового розпорядку) (а.с. 112).

Частиною 6 ст. 43 КЗпП України встановлено, що якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган.

На момент розгляду подання адміністрації підприємства про звільнення ОСОБА_2 не була виключена із членів профспілкового комітету Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс» профспілки працівників комунального транспорту, транспортної інфрастуктури та безпеки руху, у зв`язку з чим суд, з огляду на положення ч. 6 ст. 43 КЗпП України та встановлені судом обставини, приймає до уваги рішення цього профкому від 26.02.2019 р. № 4 яким надано згоду на звільнення позивача з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України та критично відноситься до наданого суду рішення профкому первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України (ВПЗУ) Куренівського тролейбусного депо Комунального підприємства Київпастранс від 13.07.2019 р. № 17 про ненадання згоди ОСОБА_2 на розірвання трудового договору.

Суд також не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_11 , який є заінтересованою особою у справі, оскільки з позивачем пов`язаний сімейними стосунками та виробничими обставинами, до того ж покази вказаного свідка не спростовують факти допущених позивачем порушень трудових обов`язків.

Позивач також вважає вчинення по відношенню до неї дискримінації за ознакою належності до профспілки ВПЗУ.

За нормою ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» визначено наступні поняття:

дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними;

непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними;

пряма дискримінація - ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відповідно ч. 2 ст. 81 ЦПК України у справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Вказані позивачем дії та рішення, що є змістом заявлених вимог, не можна вважати, як дискримінаційні, оскільки в розрізі даного спору до таких не відносяться, до того ж позивачем не наведено обґрунтувань стосовно обмеження її у правах у порівнянні з іншими працівниками підприємства.

Відповідно листків непрацездатності, позивач у період часу з 31.01.2019 р. по 07.02.2019 р. та з 08.02.2019 р. по 22.02.2019 р. перебувала на амбулаторному та стаціонарному лікуванні (а.с. 59, 60).

Наказ про звільнення ОСОБА_2 винесено 26.02.2019 р., позов поданий до суду 15.03.2019 р., тобто в межах визначеного законом місячного строку на його оскарження, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача щодо пропуску процесуального строку звернення до суду про оскарження наказу про звільнення.

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що ОСОБА_2 за неналежне виконання покладених на неї трудових обов`язків, виражених у недотриманні вимог посадової інструкції, було застосовано різні види відповідальності за три різні дисциплінарні проступки, а саме догани та звільнення. При звільненні позивача були дотримані вимоги п. 3 ч. 1 ст. 40, ст. ст. 147, 147-1 КЗпП України, а також вимоги ст. ст. 43, 148, 149 КЗпП України, якими визначено строки та порядок застосування дисциплінарних стягнень.

За викладених обставин заявлені позовні вимоги про поновлення на роботі, виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за зобов`язання відповідача вчинити дії задоволенню не підлягають, так як не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно положень ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивачем обрано спосіб захисту своїх прав щодо оскарження наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення шляхом заявлення таких вимог до третьої особи у справі - виконуючого обов`язки директора Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс» ОСОБА_3 , який не має статусу відповідача.

У зв`язку з цим також відсутні правові підстави у задоволенні позову в частині позовних вимог до третьої особи.

Враховуючи, що у позові відмовлено повністю, питання розподілу понесених позивачем судових витрат, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 40, 43, 139, 147, 147-1, 148, 149, 150, 233 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 зі змінами, ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Київпастранс», третя особа: виконуючий обов`язки директора Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс» ОСОБА_3 про визнання незаконними і скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про звільнення, поновлення на роботі, виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач - Комунальне підприємство «Київпастранс», місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2, ідентифікаційний .

Третя особа - Виконуючий обов`язки директора Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо КП «Київпастранс» ОСОБА_3, місце знаходження: 04073, м. Київ, вул. Сирецька, 25.

Повне судове рішення складено 01.10.2019 року.

Суддя Л.М.Виниченко