Справа № 579/849/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2019 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді Моргуна О.В.,

за участі секретаря Печенової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування житлового будинку йому на праві спільної часткової власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 .

24 липня 2008 року у даному будинку зареєстрував своє місце проживання ОСОБА_2 , а 27 травня 2010 у будинку зареєстрував своє місце проживання ОСОБА_3 . Згоду на реєстрації їх місця проживання у будинку надав він, ОСОБА_1 , попередньо погодивши дане питання з іншим співвласником дружиною ОСОБА_4 .

На даний час у житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання його, ОСОБА_1 , його дружини ОСОБА_4 , та їх синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідачі понад один рік фактично за місцем реєстрації не проживають, їх особисті речі в будинку відсутні, вони не сплачують комунальні послуги, чим порушуються його права як власника. Ні він, ні члени його сім`ї не чинили відповідачам перешкод у користуванні житлом.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явились. Представник позивача ОСОБА_5 надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримують та просять його задовольнити (а.с.30).

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання представника позивача суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність позивача та його представника.

Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (а.с. 26, 28-29), в судове засідання не з`явились без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подали.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 7 травня 2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Кролевецького районнго нотаріального округу Снідою Т.В., зареєстрованим в реєстрі за №787, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.10, 11).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.03.2019 року №735 в будинку АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 (а.с.12). Зазначені обставин також підтверджуються записами в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в буд. АДРЕСА_1 , згідно яких ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кролевецьким РВ УМВС України в Сумській області 09.07.2009 року, зареєстрований за вказаною адресою з 24.07.2008 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Кролевецьким РВ УМВС України в Сумській області 13.05.2010 року, зареєстрований за вказаною адресою з 27.05.2010 року (а.с.14-15).

За змістом позовної заяви відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є синами позивача, за зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_2 у буд АДРЕСА_1 не проживають більше року, їх особисті речі в будинку відсутні, вони не сплачують комунальні послуги.

Факт тривалого не проживання відповідачів за вказаною адресою підтверджується довідкою голови вуличного комітету, засвідченою секретарем Кролевецької міської ради Сумської області О.В.Рекухою, від 07.03.2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за зареєстрованим місце проживання у будинку АДРЕСА_1 фактично не проживають понад один рік, а саме понад 15 років (а.с.13).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є синами позивача, фактично за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 не проживають більше року без поважних причин, тобто житлом не користуються, участі в утриманні будинку не приймають. Поважних причин непроживання відповідачів більше одного року за вказаною адресою судом не встановлено, як і не встановлено, що між позивачем і відповідачами була домовленість про збереження за останніми права користування спірним житловим приміщенням, не встановлено, що відповідачі оспорювали виселення із житла, звертались до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача чи членів його сім`ї щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надали суду доказів, що покинули житло проти їх справжньої волі.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV.

Судові витрати за клопотанням позивача залишаються за ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 211, 223, 247, 259, 265, 266, 268, 273, 279, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кролевецьким РВ УМВС України в Сумській області 09.07.2009 року, ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Кролевецьким РВ УМВС України в Сумській області 13.05.2010 року, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кролевецький районний суд Сумської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 2 жовтня 2019 року.

Суддя О. В. Моргун