Справа № 750/8312/18
Провадження № 2/750/75/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и в:

09.08.2018 позивач звернулась до суду із позовом до відповідача у якому просила встановити порядок користування квартирою № 23 в буд. 35 по вул. Олега Кошового в м. Чернігові, виділивши ОСОБА_3 кімнату 7 жилою площею 12,6 кв.м. з прилеглою лоджією І площею 1,8 кв.м., ОСОБА_4 ізольовану кімнату 6 жилою площею 12,6 кв.м., лоджію II площею 1,8 кв.м. В загальному користуванні сторін залишити коридор 1 площею 9,0 кв.м., коридор 2 площею 2,9 кв.м., ванну кімнату 3 площею 3,5 кв.м., вбиральню 4 площею 1,2 кв.м., кухню площею 8,6 кв.м., кімнату 8 жилою площею 17,2 кв.м.

У судовому засідання представник позивача просила позов задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно Звіту про проведення технічного обстеження квартири лоджія І площею 1,8 кв.м., яка примикає до жилої кімнати 7 використовується як протипожежний та аварійних вихід з квартири, а тому прохід через кімнату 7 до лоджії повинен бути завжди вільним, а тому вказана кімната повинна бути вільною, в звязку з чим слід відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечували. Відповідач пояснив суду, що фактично користується кімнатою 7 жилою площею 12,6 кв.м. з прилеглою лоджією І площею 1,8 кв.м. Позивачу з часу придбання квартири була виділена кімната 6 жилою площею 12,6 кв.м., як дитяча кімната. На даний час позивач не мешкає в квартирі, проте спільне користування вказаною кватирою не можливе через неприязні стосунки. Також відповідач пояснив суду, що на лоджії І площею 1,8 кв.м., яка примикає до жилої кімнати 7 відсутній протипожежний чи аварійний виходи, оскільки під час проведення ремонту відповідачем були замуровані, покладена плитка, тому не має ніяких проходів на поверхи нижче чи вище, також відсутні сходи.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позивачі є співвласниками по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

У вказаній квартирі зареєстровані позивач та відповідач, що підтверджується листом Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 4768 від 12.11.2018.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20 роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Право на звернення з таким позовом ґрунтується на положеннях ч. 3 ст. 358 ЦК України, згідно яких право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначених норм матеріального права, хоча при визначенні порядку користування майном у праві спільної часткової власності і не припиняється право спільної часткової власності, але при цьому не повинно порушуватися чи обмежуватися право власника на користування майном, що входить до змісту права власності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира складається із кімнати 7 жилою площею 12,6 кв.м. лоджії І площею 1,8 кв.м., яка примикає до кімнати 7, кімнати 6 жилою площею 12,6 кв.м., кімнати 8 жилою площею 17,2 кв.м., лоджії II площею 1,8 кв.м., яка примикає до кімнати 8, коридору 1 площею 9,0 кв.м., коридору 2 площею 2,9 кв.м., ванної кімнати 3 площею 3,5 кв.м., вбиральні 4 площею 1,2 кв.м., кухні площею 8,6 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру (а.с. 9, 10).

Разом з тим, технічний паспорт на вказану квартиру не містить інформації щодо наявності в квартирі на лоджії І площею 1,8 кв.м., яка примикає до жилої кімнати 7 протипожежного чи аварійного виходу, відсутність сходів на поверхи від квартири нижче чи вище.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засідання представником позивача та відповідачем визнано відсутність на лоджії І площею 1,8 кв.м., яка примикає до жилої кімнати 7 протипожежного чи аварійного виходу, відсутність сходів на поверхи від квартири нижче чи вище, а підлога лоджії покрита плиткою, тому вказані обставини не підлягають доказуванню, що свідчить про можливість використання кімнати 7 та лоджії І, яка примикає до вказаної кімнати, де відсутній протипожежний чи аварійний вихід.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання відповідача на Звіт про проведення технічного обстеження квартири АДРЕСА_2 від 08.01.2019 року складеного технічним експертом ОСОБА_5, та затвердженого директором ФОП ОСОБА_6, яким доводиться що лоджія під літерою І використовується як протипожежний та аварійний вихід з квартири, проте за результатами такого технічного обстеження не встановлено наявність таких виходів з лоджії, що визнали сторони у судовому засіданні.

Оскільки жилі кімнати спірної квартири є ізольованими, позивач фактично користувався кімнатою 6, відповідач кімнатою 7, тому суд приходить до висновку про встановлення порядку користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3 шляхом виділення в користування ОСОБА_3 кімнати 6 жилою площею 12,6 кв.м., лоджію II площею 1,8 кв.м, ОСОБА_4 ізольовану кімнату 7 жилою площею 12,6 кв.м., лоджію I площею 1,8 кв.м. та в загальному користуванні залишити коридор 1 площею 9,0 кв.м., коридор 2 площею 2,9 кв.м., ванну кімнату 3 площею 3,5 кв.м., вбиральню 4 площею 1,2 кв.м., кухню площею 8,6 кв.м., кімнату 8 жилою площею 17,2 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому в звязку з частковим задоволення позову позивача з відповідача на користь останньої належить стягнути судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката повинен бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засідання та значенням справи для сторони.

Таким чином з відповідача на користь позивача в звязку з частковим задоволенням позову підлягають стягненню 1500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3:

виділити в користування ОСОБА_3 кімнату 6 жилою площею 12,6 кв.м., лоджію II площею 1,8 кв.м.;

виділити ОСОБА_4 ізольовану кімнату 7 жилою площею 12,6 кв.м., лоджію I площею 1,8 кв.м.;

В загальному користуванні залишити коридор 1 площею 9,0 кв.м., коридор 2 площею 2,9 кв.м., ванну кімнату 3 площею 3,5 кв.м., вбиральню 4 площею 1,2 кв.м., кухню площею 8,6 кв.м., кімнату 8 жилою площею 17,2 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 352 грн. 40 коп. судового збору та 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього на загальну суму 1852 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складено 26.02.2019.

Суддя Л.В. Карапута