П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 вересня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В.,

секретаря: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Ужгородської міської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 лютого 2019 року у справі №308/15169/18 (Головуючий: Бедьо В.І.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Ужгородської міської ради про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням ІV сесії V скликання Ужгородської міської ради №621 від 05.02.2008 року позивачу було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0706 га. для індивідуального житлового будівництва, в АДРЕСА_1 .

На виконання рішення ІV сесії V скликання Ужгородської міської ради №621 від 05.02.2008 року, позивачем 26 лютого 2009 року згідно квитанції №14 через «Промінвестбанк» м.Ужгород було перераховано суму в розмірі 17 650,00 грн. до місцевого бюджету м.Ужгорода, з призначенням платежу: внесення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Ужгорода, із розрахунку 25 грн. за один квадратний метр відповідно рішення Ужгородської міської ради №99 від 23.11.2006 року ІV сесії V скликання, та рішення ІV сесії V скликання №245 від 21.02.2007 року.

03.02.2009 року позивачу був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №251516, згідно якого їй на праві власності фактично передано земельну ділянку площею 0,0706 га. Рішення мало зобов`язальний характер для громадян яким міською радою виділено земельні ділянки для індивідуальної забудови.

Окрім того, позивач зазначив, що кошти на розвиток інфраструктури відраховуються замовниками на підставі постанови КМ України «Про встановлення граничного розміру коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів» від 24.01.2007 pоку №40, яка втратила чинність на підставі постанови KM України №415 від 28.04.2009 року. Розмір відрахування залежить від вартості будівництва, однак мова про вартість будівництва при оформленні та отриманні державного акту на право приватної власності на землю не йдеться.

Крім того, постановою Ужгородського міськрайонного суду від 14.02.2013 року, яка набрала законної сили 20.03.2014 року на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду по справі від 20.03.2014 року визнано незаконним та скасовано рішення Ужгородської міської ради №99 від 23.11.2006 року «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», і вважає, що позивачу заподіяно матеріальні збитки.

Про наявність вказаного рішення суду позивач дізналася в червні 2018 року від ОСОБА_2 , яка зверталась з аналогічним позовом до суду про стягнення безпідставно набутих коштів.

Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просив поновити строк позовної давності для захисту порушеного права та стягнути з Ужгородської міської ради за рахунок місцевого бюджету на її користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 17 650,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15 лютого 2019 року поновлено перебіг строку позовної давності для звернення до суду із вищевказаним позовом ОСОБА_1 .

Позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 17 650,00 грн. перераховані згідно квитанції №14 від 26.01.2009 року на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Ужгород.

Стягнуто із Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 704,80 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду Ужгородська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави для поновлення строку позовної давності для звернення до суду ОСОБА_1 відсутні.

Заслухавши пояснення представника Ужгородської міської ради - Федьо Т.М., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що рішенням ІV сесії V скликання Ужгородської міської ради №621 від 05.02.2008 року ОСОБА_1 було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0706 га. для індивідуального житлового будівництва, в АДРЕСА_1 .

Рішенням IV сесії Ужгородської міської ради V скликання №99 від 23.11.2006 року «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» та рішенням IV сесії міської ради V скликання №245 від 21.02.2007 року «Про зміни до рішення IV сесії міської ради V скликання №99 від 23.11.2006 року» встановлено, що при вирішенні питань про надання у приватну власність громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва (крім пільгових категорій громадян, визначених законодавством) передбачити обов`язковими наступні умови: перерахування громадянами, яким міською радою виділено земельні ділянки для індивідуальної забудови, коштів на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури до цільового фонду соціально-економічного розвитку міста з розрахунку 25,00 гривень за 1 квадратний метр протягом 30-ти календарних днів з моменту підписання рішення сесії міським головою, тощо.

Відповідно до п.3 рішення IV сесії міської ради V скликання №99 від 23.11.2006 року «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» - у разі невиконання цих умов, рішення про надання земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва втрачає чинність.

Таким чином, однією із обов`язкових умов при вирішенні питань про надання у приватну власність громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва було перерахування громадянами яким міською радою виділено земельні ділянки для індивідуальної забудови, коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури до цільового фонду соціально-економічного розвитку міста з розрахунку 25,00 гривень за 1 квадратний метр. Інакше, у разі невиконання умов, відповідно до п.3 рішення IV сесії міської ради V скликання №99 від 23.11.2006 року «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» втрачає чинність.

Рішення носило зобов`язальний характер для громадян яким міською радою виділено земельні ділянки для індивідуальної забудови.

ОСОБА_1 на виконання обов`язкових умов встановлених вищезазначених рішень міської ради здійснила 26.01.2009 року перерахунок коштів у сумі 17 650,00 грн..

03.02.2009 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №251516, згідно якого їй на праві власності фактично передано земельну ділянку площею 0,0706 га. для індивідуального житлового будівництва, в АДРЕСА_1 .

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 14.02.2013 року, яка набрала законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Ужгородської міської ради №99 від 23.11.2006 року «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», яким встановлені обов`язкові умови при вирішенні питань про надання у приватну власність громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва.

Даною постановою встановлено, що всі питання, пов`язані з виготовленням будь-яких технічних умов будівництва житлового будинку на земельній ділянці та пов`язані з цим витрати, в т.ч. і сплата коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів згідно постанови КМ України «Про встановлення граничного розміру коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів» від 24.01.2007 pоку №40, повинні вирішуватися вже після отримання у власність земельної ділянки, а не при вирішенні питання її надання.

У відповідності до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За таких обставин, зобов`язання Ужгородською міською радою позивача сплатити кошти на рахунок інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Ужгород до моменту оформлення нею права власності на земельну ділянку, яка знаходиться за вищезазначеною адресою є безпідставним.

Рішення суду першої інстанції щодо цих фактів, обставин і висновків сторонами не заперечується і не оспорюється.

Позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги у частині пропуску строку звернення до суду тим, що про обізнаність щодо скасування рішення Ужгородської міської ради №99 від 23.11.2006 року «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» довідалася у червні 2018 року від ОСОБА_2 ..

Заперечуючи проти обґрунтування позовних вимог позивача у частині пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права Ужгородська міська рада посилається на те, що інформація щодо скасування рішення міської ради №99 від 23.11.2006 року «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» була опублікована на веб-сайті «Закарпаття онлайн» 09.04.2009 року та іншим інтернет виданням - 22.10.2015 року про повернення сплачених коштів в сумі 17 500 грн. одному з мешканців м.Ужгород, а отже була загальнодоступна, а відтак позивач могла довідатися про порушення свого права раніше.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Із наявної у справі копії сторінки веб-сайту «Закарпаття онлайн» зроблена 26.12.2017 року на якій міститься інформація під назвою «Суд задовільнив позов прокурора Ужгорода щодо відміни рішення міськради про встановлення плати за отримання земельних ділянок» і зі змісту якого вбачається, що 07.04.2009 року Ужгородський міськрайонний суд скасував рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006 року №99 «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» (а.с.61, 62).

Судова колегія констатує, що веб-сайт «Закарпаття онлайн» не є офіційним засобом інформації Ужгородської міської ради, а є одним із численних інформаційних інтернет-ресурсів, які висвітлюють життя.

Опублікована інформація не містить відомостей про номер судової справи та про те, чи набрало на час публікації рішення суду законної сили, а публікація містить посилання на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 07.04.2009 року у справі №2а-79/2009 року в якій участі ОСОБА_1 не брала.

Публікація інтернет-ресурсом «Закарпаття онлайн» інформації від 09.04.2009 року не є доказом того, що у відповідності до ст.261 ч.1 ЦК України позивач ОСОБА_1 довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, чого сам по собі факт доступності такої інформації не спростовано.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин обґрунтовано вважав, що про порушення своїх прав (обізнаність щодо скасування рішення Ужгородської міської ради №99 від 23.11.2006 року «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва») позивач довідалась у червні 2018 року від ОСОБА_2 та поновив строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права і задовольнив позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ужгородської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2019 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой