Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/5376/19
Провадження № 2/644/1852/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участю секретаря судового засідання Ступницького К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №1 Орджонікідзевського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить на його користь стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.11.2011 року в загальній сумі 54146,81 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 4201,15 грн., заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання у розмірі 43628,34 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. в розмірі 3262,71 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2554,61 грн., а також суму судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Позивач вказував, що з відповідачем 03.11.2011 року був укладений договір без номеру, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак, відповідачем зобов`язання за договором порушувались, внаслідок чого станом на 09.06.2019 року виникла заборгованість за договором в загальному розмірі 54146,81 грн., яку позивач вимагає від відповідача повернути в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився, але його представник Савіхіна А.М. подала суду заяву про підтримання позовних вимог і про розгляд справи за її відсутності, в разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи./а.с.35/

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки в судове засідання не сповістила, тому суд виходить з того, що неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи до суду не подавала.

Крім того, 19.07.2019 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідач по справі у січні 2015 року виїхала постійно проживати до США, не пам`ятає чи користувалась вона кредитними коштами, та сама картка втрачена. При спробі отримати представником відповідача інформації за картковим рахунком, їй було відмовлено позивачем з посиланням на банківську таємницю, повідомлень щодо наявності заборгованості банком на адресу відповідача не надсилались. Просила застосувати строк позовної давності до всієї суми заборгованості.

12.08.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивач посилався на наведені в позові обставини. Додатково зазначив, що усі істотні умови між сторонами було досягнуто в договорі, відповідачем сума заборгованості за кредитом не оскаржувалась та відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. При цьому оскільки строк дії картки до останнього дня 08.2015 року, позивач звернувся з позовом 27.06.2019 року, та строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починає обліковуватись зі спливом останнього дня місяця дії картки, то строк позовної давності не пропущений.

21.08.2019 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що строк позовної давності за договором укладеним між сторонами становить три роки, договору між сторонами щодо збільшення строку позовної давності до 50 років укладено не було, та доводи позивача в цій частині є необґрунтованими, а отже строк позовної давності позивачем пропущений та в задоволенні позову необхідно відмовити.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Між позивачем і відповідачем 03.11.2010 року був укладений договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, була повідомлена про зміст цих умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено в самій анкеті.

Позивачем не доведено, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, приєднаний до позовної заяви, відрізняються від змісту відповідних Умов та Правил, розміщений на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» у редакції, яка була чинною на момент підписання анкети-заяви.

Згідно з положеннями статтей 634, 638 ЦК України, відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію позивача та приєдналася до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві.

З наданих банком розрахунків вбачається, що відповідач порушив умови договору, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 09.06.2019 року становить 54146,81 грн. і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 4201,15 грн., заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання у розмірі 43628,34 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. в розмірі 3262,71 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2554,61 грн.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статтей 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як встановлено судом, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом 04.07.2019 року.

З наданої позивачем інформації, яка не оскаржується сторонами, дія картки закінчилась у серпні 2015 року.

Позивачем не надано доказів продовження строку дії картки або отримання відповідачем у ПАТ КБ «ПриватБанк» нової кредитної картки з іншим строком дії.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Оскільки дія картки закінчилась у серпні 2015 року, а позов подано 04.07.2019 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої просила відповідач, суд відмовляє в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

Частиною 1 статті 259 ЦК України передбачено, що позовні давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Звернувшись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, банк наполягав на тому, що за згодою з відповідачем, між ними була збільшена позовні давність та визначена у 50 років.

Проте, визначений в Умовах та Правилах надання банківських послуг збільшений строк позовної давності не може бути застосований до виниклих між сторонами правовідносин, оскільки відсутня письмова згода позичальника на збільшення позовної давності, відповідно до положення частини першої статті 259 ЦК України.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року та постанови Верховного Суду України від 07 лютого 2018 року.

Ураховуючи наведене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257-261, 526, 530, 610, 611, 612, 625- 629, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 95, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 01.10.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя О.В. Бугера