Справа № 463/2293/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/1882/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Крайник Н.П.

суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

при секретарі Цап П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 19 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Балацька Вікторії Костянтинівна про визнання недійсним договору дарування квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою клопотання представника відповідача задоволено.

Застосовано зустрічне забезпечення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Балацька Вікторії Костянтинівна про визнання недійсним договору дарування квартири шляхом зобов»язання ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі 30000 грн. Визначено ОСОБА_2 десятиденний строк надання зустрічного забезпечення з дня постановлення ухвали про зустрічне забезпечення. Роз»яснено ОСОБА_2, що у випадку невиконання вимог суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення позову.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що оплата житлово-комунальних послуг не свідчить про завдання ОСОБА_4 збитків внаслідок забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру. Вважає, що долучені до матеріалів справи квитанції про оплату житлово-комунальних послуг підтверджують факт використання спірної квартири, однак не свідчать, що така оплата здійснювалась саме ОСОБА_4, оскільки усі квитанції та рахунки виписані на померлу ОСОБА_6. Зазначає, що споживання таких житлово-комунальних послуг як водопостачання, водовідведення, газопостачання, опалення, послуги зв'язку та електрифікація є правом особи, яка користується таким житловим приміщенням, а не обов'язком. Зважаючи на доступ до спірної квартири, ОСОБА_4 має змогу відмовитись від споживання житлово-комунальних послуг, які надаються централізовано, а відтак, і не оплачувати їх вартість. Зазначає, що відповідачем ОСОБА_4 спірна квартира здається в оренду ОСОБА_7. Вказане свідчить про те, що квартира приносить відповідачу прибуток, а витрати на житлово-комунальні послуги покладаються на орендаря. Зазначає, що суму, яку її зобов»язано внести на депозитний рахунок, районним судом не обґрунтовано. Вважає , що визначена судом сума зустрічного забезпечення базується лише на припущеннях суду, що є неприпустимим.

Просить ухвалу суду про зустрічне забезпечення позову скасувати.

В засідання суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 не з»явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.177, 178), тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 проти скарги заперечила та пояснила, що відповідачі ОСОБА_14 (її дідусь) та ОСОБА_10 ( її бабуся) померли задовго до пред»явлення позову, про що знала позивач. Вона є спадкоємцем по заповіту після смерті дідуся, подала заяву про прийняття спадщини та вважається такою, що прийняла спадщину з часу її відкриття, однак свідоцтво про право на спадщину не може отримати у зв»язку з накладенням арешту на квартиру. Накладння арешту на квартиру позбавляє її можливості розпорядитися належним їй майном. Відповідач ОСОБА_3, який є її рідним дядьком, пред»являє до неї претензії щодо квартири, неодноразово мав з нею розмову про продаж квартири, але оскільки вона згідна дати йому лише 1/3 вартості квартири, а не половину, як він пропонує, він самовільно поміняв замки від вхідних дверей до квартири, з приводу чого вона зверталася в органи внутрішніх справ. Вважає, що наведене підтверджує, що позов є надуманим та поданим ОСОБА_2 в інтересах відповідача ОСОБА_3 Просила відмовити у задоволенні скарги.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_11 проти скарги заперечив та пояснив, що під час відкриття провадження у справі за даним позовом суддя не виконав вимоги процесуального закону щодо витребування інформації про місце реєстрації відповідачів, що дало змогу порушити провадження по справі до відповідачів, які на час подання позову були померлими, а відтак, і забезпечити позов. Розмір зустрічного забезпечення вважає обґрунтованим, оскільки з січня 2016 року по травень 2017 року його довірителькою було сплачено 8959 грн. на утримання квартири (комунальні та інші платежі). Станом на 22.02.2018 року ця сума значно зросла. Зважаючи на тривалість розгляду справ судами, розмір зустрічного забезпечення є об»єктивним. У задоволенні скарги просив відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Обов'язок суду застосувати зустрічне забезпечення прямо встановлений ч. 3 ст. 154 ЦПК України, яка визначає, що суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову. Оцінка співмірності здійснюється, крім іншого, з урахуванням співвідношення права та інтересу, які просить захистити заявник, вартості майна, на яке накладається арешт або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_14., ОСОБА_10 - правонаступник ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Балацька В.К. про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 18 травня 2016 року заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. В забезпечення позовних вимог ОСОБА_2 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 31,4 кв.м., та заборонено вчиняти будь-які дії щодо реалізації (продажу) цієї квартири до вирішення спору по суті.

16.07.2018 року представник відповідача ОСОБА_11 подав до суду заяву про зустрічне забезпечення позову, у якій просив зобов'язати позивача протягом 10-ти днів з часу винесення ухвали внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 30 000 грн. В обґрунтування заяви покликався на те, щоспірну квартиру АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_4 успадкувала після смерті ОСОБА_10 З 01.08.2016 року мала можливість отримати документи про право власності на квартиру і розпорядитись нею шляхом продажу або передачі в оренду. У зв'язку з накладенням арешту не може вчинити відповідних дій і вимушена з 2016 року оплачувати комунальні послуги, розмір яких станом на 01.05.2018 року становить 14195 грн. У разі вирішення справи на користь позивача, відповідачу ОСОБА_4 може бути завдано шкоди у зв»язку з понесенням витрат на утримання спірної квартири.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_2, така просить визнати недійсним договір дарування квартири від 13 серпня 1998 року, укладений між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_14., ОСОБА_11.(обдаровані) з підстав, що спільне майно подружжя відчуженобез її нотаріально посвідченої згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на день пред»явлення позову, відповідачі ОСОБА_14. та ОСОБА_15померли. ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_14. -ІНФОРМАЦІЯ_2 Судом першої інстанції на підставі копії документів з архівної нотаріальної справи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Балацької В.К. щодо посвідчення 13 серпня 1998 року за реєстровим № 3765 договору дарування квартири АДРЕСА_1, між дарувальником ОСОБА_3 і обдарованими ОСОБА_13 та ОСОБА_10, встановлено, що в такій наявна нотаріально посвідчена заява ОСОБА_2 про надання згоди на відчуження зазначеної квартири від 13.03.1998 року.

Задовольняючи заяву представника відповідача про зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявні матеріали справи свідчать про пред»явлення позивачем завідомо безпідставного позову.

З таким висновком колегія суддів погоджується повністю.

Встановлено, що на а.с.22 виділених матеріалів цивільної справи Личаківського районного суду м.Львова № 2/463/153/18 знаходиться копія заяви ОСОБА_4, адресована начальнику Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області від 10.04.2017 року з приводу заміни відповідачем ОСОБА_3 замка на вхідних дверях квартири АДРЕСА_1, що підтверджує, на думку колегії суддів, наявність інтересу відповідача ОСОБА_3 до вказаної квартири.

Колегія суддів вважає, що застосовуючи зустрічне забезпечення позову суд вірно виходив з предмету спору, вартості спірного майна, враховано співмірність зустрічного забезпечення із заходами забезпечення позову, застосованими судом та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову. Крім того, колегія суддів враховує порушення прав ОСОБА_4 на розпорядження спадковим майном.

З наведених мотивів, підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 19 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 21.02.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.