Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 641/7536/15-ц

провадження № 61-21365св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Харківська міська рада,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ЮдінаОлена Сергіївна, Комінтернівський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Задорожна Наталія Вікторівна, ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Харківської міської ради, яка підписана представником КварацхелієюГеоргієм Емразовичем, на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2016 року у складі судді: Курганникової О. А. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Кругової С. С., Котелевець А. В., Гуцал Л. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року Харківська міська рада звернулася з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ХМНО Юдіна О. С., Комінтернівський ВДВС ХМУЮ, Приватний нотаріус ХМНО Задорожна Н. В., ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування свідоцтва, визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_8 належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 16 жовтня 2006 року № 3-06-278176-Ц1. ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за вказаною адресою з 30 липня 1969 року.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, мешкав у квартирі АДРЕСА_1 де і було знайдено його труп. Документ, що підтверджує факт смерті - лікарське свідоцтво про смерть № 2905 Дм від 20 грудня 2013 року відділу судово-медичної експертизи трупів ХОБСМЕ. Запис про смерть була внесена до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 25 грудня 2013 року за номером 3.

Вказувала, що Листом сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 14 червня 2014 року № 133/02-14 підтверджено, що після смерті ОСОБА_8 з відповідною заявою про прийняття спадщини ніхто з можливих спадкоємців не звертався.

Однак, під час вжиття заходів щодо перевірки вказаної інформації та підготовки заяви про визнання спадщини відумерлою стало відомо, що після смерті ОСОБА_8 право власності на вказану квартиру декілька разів переходило до інших осіб.

Так, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, реєстраційний № 2641, виданого приватним нотаріусом ХМНО Юдіною О. С. від 14 листопада 2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_9

Підставою для оформлення права власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 слугував акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13 вересня 2013 року, підписаний старшим державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ Бублій Г. І. та затверджений начальником Комінтернівського ВДВС ХМУЮ Дилбаряном А. А.

Після цього, право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 2013 року, реєстраційний № 958, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Задорожною Н. В.

Листом сьомої Харківської державної нотаріальної контори № 133/02-14 від 14 червня 2014 року повідомлено суд про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_12, після смерті якого відкрилась спадщина, яку прийняли син - ОСОБА_1 та мати ОСОБА_5

Під час розгляду цієї справи, представником Комінтернівського ВДВС ХМУЮ до суду були надані письмові пояснення, в яких було вказано, що акт державного виконавця про реалізацію вказаної квартири у порядку статті 47 Закону України «Про іпотеку», затверджений начальником Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 13 вересня 2013 року не складався. Виконавче провадження щодо реалізації з прилюдних торгів квартири АДРЕСА_1 не проводилось.

Таким чином, після смерті ОСОБА_8 та у разі відсутності спадкоємців, право власності на спірну квартиру повинно було перейти до територіальній громади м. Харкова в особі Харківської міської ради в порядку статті 1277 ЦК України.

На цей час територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради фактично позбавлена права на отримання у власність квартири в порядку статті 1277 ЦК України, а перехід права власності та подальша реєстрація квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 та ОСОБА_12 були незаконні, з порушенням норм матеріального права та прав територіальної громади міста в особі Харківської міської ради, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

позивач просив суд:

- визнати незаконним та скасувати свідоцтво про придбання з прилюдних торгів від 14 листопада 2013 року квартири АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом ХМНО Юдіною О. С. реєстраційний № 2641;

- визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року, у задоволені позовних вимог Харківської міської ради відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що вимоги Харківської міської ради щодо визнання незаконним та скасування свідоцтва про придбання з прилюдних торгів спірної квартири заявлені передчасно, оскільки відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України, проте позивач не заявляв вимог про визнання прилюдних торгів недійсними, чи недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки.

Також суди вказали, що відомості щодо смерті ОСОБА_8 1945 року народження, якому належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 16 жовтня 2006 року № 3-06-278176-Ц1 відсутні, а також відсутнє рішення суду про оголошення його померлим. Тому суди зробили висновок, що спірне майно, на час розгляду справи судом, не є спадковим майном і підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради суд немає.

Аргументи учасників справи

У січні 2017 року Харківська міська рада через представника Кварацхелію Г. Е. подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому посилалася на те, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи позивачем було доведено той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у квартирі АДРЕСА_1 було виявлено труп саме ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, який був власником вказаної квартири і після смерті його відкрилась спадщина, яку ніхто з можливих спадкоємців не прийняв, у зв'язку з чим, право власності на вказану квартиру повинно було перейти до територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, а всі дії щодо продажу вказаної квартири були незаконними. Проте, суди не надано юридичної оцінки цим обставинам справи та відповідним доказам.

Вказує, що до прийняття спадщини спадкоємцями або переходу права власності на спадкове майно до територіальної громади, а ні нотаріус, а ні Комінтернівський ВДВС ХМУЮ, навіть за наявності виконавчого провадження не мали права вчиняти будь-які дії щодо реалізації спірної квартири та оформлення правовстановлюючих документів на неї третім особам. Позивач вважає, що ним доведено факт нікчемності акту державного виконавця.

У травні 2017 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_13 надала заперечення на касаційну скаргу, в яких просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржені рішення залишити без змін.

Заперечення мотивовані безпідставністю доводів касаційної скарги, оскільки відомості про смерть ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні. Вважає, що позивач не має права на звернення до суду із позовом, оскільки рішення про відумерлість спадщини не приймалося. Вказує, що акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13.09.2013 року відповідає вимогам статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та не визнаний підробленим документом у порядку кримінального провадження.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16 жовтня 2006 року управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради, реєстровий № 3-06-278176-Ц-1 відповідно до розпорядження відділу приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради від 16 жовтня 2006 року за № 10776-Ц-1.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру після смерті ОСОБА_8 спадкова справа не заводилася.

Суди встановили, що у матеріалах справи наявний акт від 13 вересня 2013 року, складений від імені державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ Бублія Г.І., затверджений від імені начальника Комінтернівського ВДВС ХМУЮ Дилбаряна А.А., про реалізацію предмета іпотеки - спірної квартири, на прилюдних торгах. Згідно тексту цього акту на примусовому виконанні Комінтернівського ВДВС ХМУЮ перебував виконавчий напис № 317 від 21 лютого 2011року, виданий приватним нотаріусом Юдіною О. С., про звернення стягнення на спірну квартиру, яка належить ОСОБА_8, на підставі іпотечного договору № 378/67/86/38/-232, посвідченого 04 вересня 2008 року приватним нотаріусом ХМНО Левковець О. Л. за реєстровим №1138 та передана в іпотеку АКБ «Базис». За результатами проведення прилюдних торгів визначено переможця торгів - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1.

Відповідно до листа Комінтернівської ВДВС ХМУЮ від 15 березня 2016 року при перевірці Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та журналу реєстрації вхідної кореспонденції про відкриття виконавчого провадження встановлено, що в провадженні відділу не перебували виконавчі документи стосовно спірної квартири та ніякі виконавчі дії не проводилися.

04 липня 2014 року Комінтернівський ВДВС звернувся до Комінтернівського РВ ГУМВСУ з заявою про злочин відносно реалізації зазначеного заставного майна. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, досудове слідство триває.

14 листопада 2013 року приватним нотаріусом ХМНО Юдіною О. С. на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки видано спірне свідоцтво про право власності ОСОБА_9 на спірну квартиру, реєстр. № 2641. Право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

06 грудня 2013 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Задорожною Н. В., того ж дня договір зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 14 січня 2014 року новий власник спірної квартири - ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Після його смерті з заявам про прийняття спадщини звернулись сестра ОСОБА_2, син ОСОБА_1 та мати ОСОБА_5

Суди встановили, що ОСОБА_2 належить Ѕ частини спірної квартири АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 25 січня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Салімовською М. М. ОСОБА_1 належить Ѕ частини спірної квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_12

При відмові у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування свідоцтва суди зробили висновок, що вимоги Харківської міської ради щодо визнання незаконним та скасування свідоцтва про придбання з прилюдних торгів спірної квартири заявлені передчасно, оскільки відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України, проте позивач не заявляв вимог про визнання прилюдних торгів недійсними, чи недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком судів з таких підстав.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов'язане з позбавленням його суб'єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1504цс16 міститься висновок про те, що оскільки відчуження майна з прилюдних торгів належить до правочинів купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним у судовому порядку з підстав, установлених частиною першою статті 215 ЦК України. Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину.

Відповідно до статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 641/4685/15-ц (провадження № 61-14071св18) у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Сьома Харківська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Головного управління юстиції у Харківській області, про визнання права власності в порядку спадкування, вказано, що «суд апеляційної інстанції обґрунтовано взяв до уваги доводи апеляційної скарги Харківської міської ради проте, що спірна квартира, яка первісно належала ОСОБА_8, була відчужена після його смерті за нікчемним правочином за результатами прилюдних торгів, що не проводились, набувачем квартири став ОСОБА_9, який на час придбання цього нерухомого майна вже також помер та, відповідно, був мертвим і на час оформлення договору купівлі-продажу спірної квартири ОСОБА_12

За таких обставин неправильним є висновок судів про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування свідоцтва про придбання з прилюдних торгів від 14 листопада 2013 року квартири АДРЕСА_1, виданого приватним нотаріусом ХМНО Юдіною О. С. реєстраційний № 2641.

При відмові у задоволених вимог про визнання права власності суди зробили висновок, що підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради суд немає.

Колегія суддів погоджується із цим висновком судів з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно статті 1277 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про прийняття спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1502цс15 зроблено висновок, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

За таких обставин, встановивши вимоги про визнання спадщини відумерлою позивач не заявляв, суди зробили правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення у частині визнання незаконним та скасування свідоцтва постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржені рішення у частині визнання незаконним та скасування свідоцтва скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позову, а в частині вимог про визнання права власності оскаржені рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківської міської ради, яка підписана представником КварацхелієюГеоргієм Емразовичем, задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року у частині позовних вимог Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Юдіна Олена Сергіївна, Комінтернівський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Задорожна Наталія Вікторівна, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування свідоцтва визнання незаконним та скасування свідоцтва скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Юдіна Олена Сергіївна, Комінтернівський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Задорожна НаталіяВікторівна, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування свідоцтва задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про придбання з прилюдних торгів від 14 листопада 2013 року квартири АДРЕСА_1, видане ОСОБА_9 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Юдіною Оленою Сергіївною, реєстраційний № 2641.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнанні права власності на квартиру АДРЕСА_1 за територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради залишити без змін.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2016 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року у частині визнання незаконним та скасування свідоцтва втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат