КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/80/17
Провадження №2/319/357/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року смт Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Валігурського Г.Ю.,

при секретарі судового засідання Костенко А.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ПАТ " Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитом та судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що між ПАТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 11.02.2014 року укладено кредитний договір № 201409 за яким позивач надав останній кредит у розмірі 34000 грн. зі сплатою 11 % річних за користування кредитом, із кінцевим терміном повернення 10.01.2017 року.

Як майнові поручителі за виконання ОСОБА_1 договірних зобов`язань перед АТ "Ощадбанк" виступили Роєва Н.Є. та ОСОБА_3 згідно договорів поруки № 201409/2 та № 201409/1 від 11.02.2014 року відповідно.

ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 09.11.2016 року сума заборгованості складає 33462,53 грн. з яких 24555,60 грн. - сума заборгованості з повернення кредиту, 5010, 45 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачам до сплати 3212,52 грн. інфляційних втрат та 683, 96 грн. - три проценти річних від простроченої суми.

Як на підстави позовних вимог посилається на норми ст.ст. 526, 527, 530, 610, 612, 624, 625 ЦКУкраїни.

Ухвалою суду від 24.07.2019 року постановлено призначити розгляд справи без виклику учасників справи та без проведення судового засідання.

Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про розгляд справи, у встановлений судом строк письмовий відзив на позов не надала.

Відповідач ОСОБА_3 надав письмові пояснення в яких зазначив, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором має бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту порушення зобов`язання, а тому просить визнати поруку за договорами поруки № 201409/1 та № 201409/2 від 11.02.2014 року такими, що припинені на підставі ст. 559 ЦК України, в зв`язку з закінченням строку їх чинності.

Позивач у встановлений судом строк не надав відповідь на письмові пояснення відповідача ОСОБА_3 .

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені сторонами у заявах по суті справи, судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

11.02.2014 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 201409 (далі - кредитний договір), згідно умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 на умовах цього договору, а остання мала право отримати та зобов`язалася належним чином використати і повернути у передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором.

У пункті 2.2. договору сторони встановили, що кредит надається в розмірі 34000 гривень на 36 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 10.01.2017 року.

Пунктом 2.3.1. договору сторони визначили, що за користування кредитом ОСОБА_1 зобов`язана сплачувати позивачу відповідну плату (проценти) в розмірі 11 (одинадцять) процентів річних.

Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надав грошові кошти ОСОБА_1 , а остання отримала 34000 грн. кредитних коштів, що підтверджується копією меморіального ордеру № 120640081 від 11.02.2014 року.

Відповідно до умов п. 3.3.3. договору відповідач зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 944 грн. 44 коп. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, починаючи з 01.03.2014, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Уклавши кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності ОСОБА_1 порушувала договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами.

Станом на 13.03.2017 року заборгованість ОСОБА_1 з повернення кредиту становить 24555,60 грн., заборгованість по сплаті процентів - 5010,45 грн., що підтверджено відповідним розрахунком та банківськими виписками позивача.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

ОСОБА_1 не надано суду доказів сплати заборгованості за кредитним договором та відсотками.

Крім того, в забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору між позивачем, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 окремо укладені договори поруки № 201334/1 та № 201334/2 від 11.02.2014 року, згідно умов яких поручителі безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язались перед кредитором (позивачем), відповідати солідарно з боржником ( ОСОБА_1 ) за виконання останньою в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього (п. 2.1. договору поруки).

За умовами п. 2.2. договорів поруки, поручителі відповідають перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі: часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема, щодо сплати процентів та/або повернення частини кредиту в строки, визначені графіком погашення кредиту; невиконання боржником зобов`язання щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним; виникнення підстав для дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора.

Відповідно до розділу 10.3. договорів поруки сторони погодили наступне: порука за цим договором припиняється з моменту повного виконання зобов`язання за кредитним договором. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов`язання крім випадків, прямо передбачених законодавством та/або цим договором. Не вважаються підставою для припинення поруки наступні обставини: смерть боржника (у випадку смерті боржника зобов`язання поручителя щодо поруки, визначені цим договором є чинними); визнання боржника недієздатним або обмежено дієздатним, безвісно відсутнім або померлим в порядку, визначеному законодавством.

За положеннями ч. 1 ст. 553 ЦК України та ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , уклавши договори поруки з позивачем та ОСОБА_1 , взяли на себе зобов`язання перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Умови договору поруки про її дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором не означають установлення строку припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З огляду на положення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що під час вирішення справи про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів суд повинен перевірити наявність правових підстав для такого стягнення з урахуванням вимог цієї норми.

При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі статті 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України у справі № 6-1599цс15 від 03.02.2016 року.

Боржник (а відтак і поручителі) взяли на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 10.01.2017 року, сплачуючи рівними частинами в розмірі 944, 44 грн. та сплатити проценти, нараховані банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, починаючи з 01.03.2014 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок.

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом.

Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором з 11.01.2017 року) пред`явити вимоги до поручителів.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 29.03.2017 року у справі № 6-3087цс16 та аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд України в постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1455цс17.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Враховуючи, що кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, а за договорами поруки поручителі відповідають у такому ж розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обчислення установленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором з лютого 2015 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку останній платіж за кредитним договором було здійснено ОСОБА_1 31.12.2014 року.

Наступне погашення кредиту за січень 2015 року, за умовами кредитного договору мало б відбутися 02.02.2015 року.

Оскільки погашення кредиту за січень 2015 року не відбулося, тому з 03.02.2015 року, починає відраховуватися шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителів за кожним щомісячним платежем.

З огляду на те, що банк вимоги до поручителя в межах шести місяців по кожному місячному платежу не пред`являв, порука ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по платежам, що нараховані за січень-грудень 2015 року, січень-червень 2016 року припинилася.

Як вбачається з матеріалів справи банк звернувся до суду з вказаним позовом 24.01.2017 року.

Отже, за шість місяців, що передували зверненню до суду з даним позовом, тобто з липня 2016 року порука не є припиненою.

Оскільки порука є припиненою в частині сплати щомісячних платежів нарахованих за січень 2015 року - строк сплати якого настав 02.02.2015 року, за лютий 2015 року строк сплати якого настав 02.03.2015 року, за березень 2015 року строк сплати якого настав 01.04.2015 року, за квітень 2015 року строк сплати якого настав 05.05. 2015 року, за травень 2015 року строк сплати якого настав 02.06.2015 року, за червень 2015 року строк сплати якого настав 01.07.2015 року, за липень 2015 року строк сплати якого настав 03.08.2015 року, за серпень 2015 року строк сплати якого настав 01.09.2015 року, за вересень 2015 року строк сплати якого настав 01.10.2015 року, за жовтень 2015 року строк сплати якого настав 02.11.2015 року, за листопад 2011 року строк сплати якого настав 01.12.2015 року, за грудень 2015 року строк сплати якого настав 05.01.2016 року, за січень 2016 року строк сплати якого настав 01.02.2016 року, за лютий 2016 року строк сплати якого настав 01.03.2016 року, за березень 2016 року строк сплати якого настав 01.04.2016 року, за квітень 2016 року строк сплати якого настав 04.05.2016 року, за травень 2016 року строк сплати якого настав 01.06.2016 року та за червень 2016 року строк сплати якого настав 01.07.2016 року, відповідно заборгованість за кредитом в сумі 16055,48 грн. та несплачені відсотки за користування кредитом в сумі 4102,70 грн. за зазначений період підлягають стягненню виключно з позичальника на користь банку.

Заборгованість за період з липня 2016 року по січень 2017 року в сумі 8500,12 грн. та відсотки за вказаний період за користування кредитом в сумі 907,75 грн. підлягають солідарному стягненню з боржника та поручителів.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано до сплати за прострочення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором у період з 01.02.2015 року по 08.11.2016 року 3212,52 грн. інфляційних втрат та 683, 96 грн. три проценти річних, які останній просить солідарно стягнути з відповідачів. В зв`язку з частковим задоволенням вимог щодо стягнення з відповідачів суми основного боргу та відсотків, відповідно підлягає перерахунку та частковому стягненню з боржника та поручителів і сума нарахованих позивачем 3% річних та інфляційного збільшення заборгованості.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційного збільшення заборгованості та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог та з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню за період з 01.02.2015 року по 30.06.2016 року 650,77 грн. 3% річних та 3025,16 грн. інфляційних втрат, а також солідарному стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача за період з 01.07.2016 року по 08.11.2016 року підлягають стягненню 33,99 грн. 3% річних та 187,40 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з ОСОБА_1 на користь позивача стягненню підлягає 1181,76 грн., а з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 209,12 грн. з кожного на корить позивача в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст. 133, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 23834,11 грн., що складається з: 16055,48 грн. заборгованість за кредитом, 4102,70 грн. відсотків за користування кредитом, 650,77 грн. 3% річних та 3025,16 грн. інфляційних втрат, а також 1181,76 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 9628,36 грн., що складається з 8500,12 грн. заборгованості за кредитом, 907,75 грн. відсотків за користування кредитом, 33,99 грн. 3% річних та 187,40 грн. інфляційних втрат.

В задоволенні решти позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» 209,12 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» 209,12 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Запорізького апеляційного суду через Куйбишевський районний суд Запорізької області.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (місце знаходження: 84302, вул. Сіверська, 54, м. Краматорськ Донецької області, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Г.Ю. Валігурський