Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 344/4027/17

провадження № 61-40354св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства «Дельта Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду

Івано-Франківської області від 07 червня 2018 року у складі колегії суддів: Василишин Л. В., Фединяка В. Д., Максюти І. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк») про поновлення строку на звернення з вимогою про повернення вкладів та відсотків по них.

Позовна заява мотивована тим, що між нею та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладено шість договорів банківського вкладу (депозит) на суму 765 000 грн на строк

до 15 лютого 2015 року.

Після закінчення строку залучення вкладів 18 лютого 2015 року вона письмово звернулась до Кременчуцького відділення ПАТ «Дельта Банк» із вимогою про повернення їй суми вкладів та відсотків по них відповідно до пункту 1.9 вказаних договорів. Проте, тільки 27 березня 2015 року отримала лист від тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк», яким їй відмовлено з посиланням на запровадження у банку 02 березня 2015 року тимчасової адміністрації. З такою відповіддю вона не погодилась та продовжувала неодноразово звертатись до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, однак відповіді не отримала. Зверталась до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про повернення вкладів та відсотків по них, однак їй було відмовлено. Після чого вона продовжувала звертатись до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та отримала дві відповіді, з яких вбачається, що пропущений строк подання кредиторської вимоги може бути поновлений в судовому порядку, та зазначено, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припинила приймати вимоги кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування у газеті «Голос України», тобто, з 18 жовтня

2015 року по 09 листопада 2015 року, і будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку задоволенню не підлягають і вважаються погашеними. Строк подання кредиторської вимоги пропустила з поважних причин, оскільки в цей час справа за її позовом про повернення вкладів перебувала на розгляді в Івано-Франківському міському суді та Апеляційному суді Івано-Франківської області.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила поновити строк на звернення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою про повернення вкладів та відсотків по них.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2018 року у складі судді Пастернак І. А. позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано поважною причину пропуску подання ОСОБА_2 кредиторської вимоги про повернення вкладів та відсотків за ними. Поновлено ОСОБА_2 строк на звернення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із вимогою про повернення вкладів та відсотків за ними.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач зверталась до відповідача із заявою від 18 лютого 2015 року про повернення депозиту на загальну суму 765 000 грн ще до віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2018 року апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» задоволено. Рішення Івано-Франківського міського суду від 12 березня 2018 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Процес прийому письмових заяв щодо пред'явлення вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» (кредиторських вимог) розпочався з 08 жовтня 2015 року, про що було опубліковано у газеті «Голос України» № 187 (6191) від 08 жовтня 2015 року. Було визначено останній день прийому заяв щодо пред'явлення вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» (кредиторських вимог) - 09 листопада

2015 року. ОСОБА_2 з вимогою про включення до реєстру кредиторів до уповноваженої особи Фонду не зверталася, в тому числі і у період з 08 жовтня 2015 року по 09 листопада 2015 року. Таким чином, позивач пропустила строк на звернення із заявою про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, який є преклюзивним і поновленню не підлягає, не дивлячись на причини його пропуску, оскільки Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено поновлення або продовження такого строку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року до Верховного Суду,

ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_2

Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року справу за позовом

ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації

АТ «Дельта Банк» про поновлення строку на звернення з вимогою про повернення вкладів та відсотків за вкладами призначено до судового розгляду.

У жовтні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок апеляційного суду про те, що строк, передбачений частиною п'ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є преклюзивним та не може бути поновленим ґрунтується на довільному тлумаченні норм законодавства. При цьому заявник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 553/1642/15-ц.

Зазначає, що вона неодноразово зверталася до ПАТ «Дельта Банк» з вимогами про повернення вкладів, у тому числі і 18 лютого 2015 року. Після відмов банку у задоволенні вимог, 18 серпня 2015 року звернулась до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу. Судовий розгляд зазначеної справи тривав з 18 серпня 2015 року по 02 грудня 2016 року. Отже, після закінчення строку дії договорів банківського вкладу позивач здійснювала активні дії для повернення своїх грошових коштів. Вважає, що реальне відновлення її порушеного права можливе лише після включення її до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» кредиторських вимог.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2016 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено шість договорів банківського вкладу (депозиту), а саме: 08 січня 2014 року договір № 2538 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая on-line» у гривнях, згідно з умовами якого сума вкладу складає 100 000 грн, процента ставка на суму вкладу становить

22 проценти річних, вклад залучається по 13 січня 2015 року включно;

23 травня 2014 року договір № 001-16510-230514 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» у гривнях, відповідно до умов якого сума вкладу складає 100 000 грн, процента ставка на суму вкладу становить

25,5 процентів річних, вклад залучається по 19 листопада 2014 року включно; 04 червня 2014 року договір № 002-16510-04064 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» у гривнях, за яким сума вкладу складає

200 000 грн, процента ставка на суму вкладу становить 25,5 процентів річних, вклад залучається по 01 грудня 2014 року включно; 09 липня 2014 року договір № 001-16510-090714 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для пенсіонерів) у гривнях, відповідно до умов якого сума вкладу складає 165 000 грн, процента ставка на суму вкладу становить 21,75 процентів річних, вклад залучається по 05 січня 2015 року включно; 18 серпня 2014 року договір № 001-16510-180814 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для пенсіонерів) у гривнях, за умовами якого сума вкладу складає

100 000 грн, процента ставка на суму вкладу становить 21,75 процентів річних, вклад залучається по 14 лютого 2015 року включно; 19 листопада 2014 року договір № 806 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний on-line» у гривнях, згідно з умовами якого сума вкладу складає

100 000 грн, процента ставка на суму вкладу становить 21,5 процентів річних, вклад залучається по 19 грудня 2014 року включно.

ОСОБА_2 18 лютого 2015 року зверталася до ПАТ «Дельта Банк» з заявою про повернення депозиту на загальну суму 765 000 грн (а. с. 38-42).

Відповідно до частини п'ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

02 березня 2015 року постановою Правління Національного банку України

№ 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних у зв'язку з чим рішенням № 51 від 02 березня 2015 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації (а. с. 28-30).

Рішенням № 71 від 08 квітня 2015 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року, а рішенням № 147 від 03 серпня 2015 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта банк» по 02 жовтня 2015 року

(а. с. 32- 33).

Правлінням Національного банку України 02 жовтня 2015 року прийнята постанова № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію

ПАТ «Дельта Банк» (а. с. 34).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

від 20 лютого 2017 року № 619 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки по 04 жовтня 2019 року (а. с. 36).

На заяву ОСОБА_2 від 18 лютого 2015 року надійшла відповідь

від 27 березня 2015 року за вих. № 05-2905261, відповідно до якої

ОСОБА_2 повідомлено, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого з 03 березня 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію. Відповідальні співробітники Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проводять детальний аналіз депозитного портфелю банку з метою прийняття відповідних рішень щодо формування реєстрів вкладників та подальшої взаємодії з вкладниками банку в частині здійснення виплат грошових коштів, розміщених останніми відповідно до умов договорів банківського рахунку та банківського вкладу (в тому числі рахунків, відкритих для соціальних виплат). Про прийняття рішення щодо здійснення виплат вкладникам Банку буде повідомлено на офіційних сайтах Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, банку, а також, у відділеннях банку буде розміщено відповідні повідомлення. Виплати грошових коштів клієнтам банку будуть проводитись згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а. с. 4).

Відповідно до виписки по особовим рахункам вбачається, що після закінчення строку дії договорів банківського вкладу (депозиту) вклад виплачувався позивачці шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № НОМЕР_1, як того вимагає пункт 1.10 укладених договорів (а. с. 23-26).

20 червня 2015 року ОСОБА_2 отримала 200 000 грн по рахунку

№ НОМЕР_1, відкритому на виконання договору № 003-16508-290513 на відкриття та обслуговування поточного рахунку у гривні від 29 травня

2013 року, на який було перераховано кошти по закінченню договорів банківських вкладів (а. с. 27).

Процес прийому письмових заяв щодо пред'явлення вимог кредиторів

АТ «Дельта Банк» (кредиторських вимог) розпочався з 08 жовтня 2015 року, про що було опубліковано у газеті «Голос України» № 187 (6191)

від 08 жовтня 2015 року. Було визначено останній день прийому заяв щодо пред'явлення вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» (кредиторських вимог) - 09 листопада 2015 року (а. с. 35).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає не в повному обсязі.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку (частина п'ята статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (частина перша статті 49 Закону).

Кредитор зобов'язаний заявити про свої вимоги до банку у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку. Проте Закон не передбачає заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин.

Неможливість вкладників забрати заощадження (депозит) з рахунків у банках через відсутність коштів, через передбачене законом замороження рахунків, або через нездатність національних органів вжити заходів з метою надання таким вкладникам можливості розпоряджатися їхніми заощадженнями Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розглядає як втручання в ефективне користування правом мирно володіти майном, що захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) або як незабезпечення користуванням цим правом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Alisic and Others v. Bosnia and Herzegovina, Croatia, Serbia, Slovenia and the former Yugoslav Republic of Macedonia» від 16 липня 2014 року, заява

№ 60642/08, § 102).

Обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними, було би непропорційним, а таке втручання у права кредиторів на мирне володіння їх майном - неправомірним.

Такі висновки ВеликоїПалати Верховного Суду сформульовані у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 553/1642/15-ц, провадження

№ 14-207цс18, та у постанові від 29 серпня 2018 року у справі

№ 755/17365/15-ц, провадження № 14-296цс18.

Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів (пункт 3 частини першої статті 48 Закону).

Оскільки Фонд та його уповноважена особа наділені правом вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів, суд, беручи до уваги конкретні обставини справи, вправі поновити пропущений кредитором строк, визначений у частині п'ятій статті 45 Закону, за умови наявності для цього поважних причин і відсутності обставин, які би могли свідчити про нехтування кредитором його правом заявити вимоги до банку.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та вказану позицію Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів не погоджується з висновком апеляційного суду щодо преклюзивності строку, передбаченого статтею 45 Закону, протягом якого кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку та неможливості його поновлення.

Однак, беручи до уваги встановлені судами конкретні обставини цієї справи, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 з вимогою про включення до реєстру кредиторів до уповноваженої особи Фонду не зверталась та не навела поважних підстав пропуску передбаченого законодавством строку на таке звернення.

Відповідно до частини четвертої статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного прийнята частково без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Оскільки Верховний Суд змінює постанову апеляційного суду, але виключно у частині мотивів її прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 червня

2018 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович