ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2222/19 Справа № 205/2211/18 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В.С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк",

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИЛА:

АТ КБ «Приватбанк» у квітні 2018 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути виниклу заборгованість за кредитним договором з відповідача, як зі спадкоємця /а.с.3-6/.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24 жовтня 2011 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з визначенням розміру процентної ставки та строків виконання зобов'язання за даним договором. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видавши позичальнику кредитну картку з відповідним лімітом. Позичальник свої обов'язки системно не виконував, у зв'язку з чим станом утворилася заборгованість. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер. На момент смерті заборгованість ОСОБА_2 становить 10 598,05 грн. Позивач вважає, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1, тобто вона являється особою яка прийняла спадщину, до складу якої увійшли у тому числі кредитні зобов'язання померлого. Посилаючись на порушення умов кредитного договору, у зв'язку з чим виникла необхідність захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами та враховуючи наведені обставини наполягає на їх задоволені.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2018 року в задоволені заявлених позовних вимог відмовлено /а.с.75-77/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які банк посилалася у своїй позовній заяві /а.с.79-83/.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено на підставі зібраних у справі доказів, що на підтвердження своїх позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» було надано суду першої інстанції «анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку», в якій зазначено особисту інформацію ОСОБА_2, а саме: прізвище, ім'я, по-батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адреса реєстрації, номери засобів зв'язку, інформація про місце роботи тощо.

Також в анкеті-заяві міститься розділ "Виявляю бажання оформити на своє ім'я", зі змісту якого вбачається, що позичальник зазначає свої пропозиції відносно умов надання банківських послуг, які вподальшому розглядаються банком для визначення істотних умов договору. Так, в даному розділі запропоновані послуги щодо отримання картки, а саме: картка "Універсальна", картка класу Gold, пенсійна картка, зарплатна картка, ощадкнижка (депозит), дебетова особиста картка, проте даний розділ не містить будь-яких відміток про обрання позичальником конкретної послуги. Крім того, в графі щодо встановлення ліміту на платіжну картку відсутня будь-яка інформація щодо визначення його розміру. Будь-яких доказів на підтвердження розміру встановленого кредитного ліміту на картку матеріали справи не містять.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер /а.с.52/.

Другою Дніпропетровською державною конторою повідомлено, що після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу №615/2015. Лист із претензією кредитора від ПАТ КБ «ПриватБанк» нотаріусом отримано 23 листопада 2017 року /а.с.57/.

З зазначеного листа претензії вбачається, що кредитор звернувся до нотаріальної контори з вимогою про включення кредиторських вимог банку в спадкову масу про заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 28 листопада 2013 року, проте даний договір відсутній в матеріалах справи та не предметом розгляду даної справи /а.с.56/.

Також лист-претензію банком було надіслано ОСОБА_1, в якому повідомлялось про виниклу заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 28 листопада 2013 року.

Звертаючись з позовними вимогами, банк посилався на необхідність стягнення заборгованості з відповідача, як спадкоємця ОСОБА_2, за його кредитним зобов'язаннями за договором б/н від 24 жовтня 2011 року, тоді як, в нотаріальну контору та до ОСОБА_1 звертався з вимогами про виконання кредитних зобов'язань за договором б/н від 28 листопада 2013 року.

Крім того, з наданої банком анкети-заявки, яка підписана ОСОБА_2, не можна встановити отримання позичальником кредитних коштів, оскільки дана інформація відсутня в зазначеному документі.

Отже, будь-яких інших доказів на підтвердження кредитних зобов'язань ОСОБА_2 перед банком за договором б/н від 24 жовтня 2011 року суду надано не було.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що АТ КБ «Приватбанк» не доведено факту отримання відповідачем ОСОБА_2, за кредитним договором б/н від 24 жовтня 2011 року, кредитних коштів у розмірі 16 000 грн., який зазначений у позові. Докази, що відповідають вимогам ст.ст. 76-80 ЦПК України, суду не надані.

З огляду на викладене, колегія судів приходить до висновку, що надані банком докази не підтверджують надання ОСОБА_2 кредиту, тому не підлягає стягненню заборгованість за кредитом з відповідача, як зі спадкоємця.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, які були недоведеними позивачем та безпідставно заявлені, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи, що суд першої інстанції при ухвалені рішення по справі прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог лише з тих підстав, що позивачем не було надано будь-яких відомостей щодо спадкоємців, що належним чином прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 оскаржуване рішення підлягає зміні в частині його обґрунтування.

Звертаючись з апеляційною скаргою банком не було надано будь-якого доказу на підтвердження виникнення між банком та ОСОБА_2 кредитних зобов'язань, оскільки доводи скарги не можуть усунути виниклі розбіжності щодо визначення суми наданого кредиту та дати укладання договору.

Отже, вказані доводи апеляційної скарги є необґрунтовані та не тягнуть за собою скасування рішення суду у повному обсязі. Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За вимогами ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції.

Судові витрати понесені у зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2018 року в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" - змінити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров