ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/275/18

Провадження № 22-ц/818/323/19

18 лютого 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Сащенко І.С., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря - Дашковської Н.К.

учасники справи

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2, представник відповідача - ОСОБА_3

третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»,

апелянт Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 03 травня 2018 року(суддя Цвірюк Д.В.) по справі № 638/275/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позову зазначає, що 19 травня 2017 року на перехресті вул.Ощепкова та вул.Рибалко в м. Харкові ОСОБА_2, керуючи автомобілем Reno Sandero, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі та допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Touareg під його керуванням.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 закрито на підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з сплином строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», до якого він звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування.

Вартість його збитків у зв'язку з пошкодженням автомобіля відповідно до звіту про оцінку від 29 травня 2017 року становить 487 563,93 грн. Страховою компанією в межах ліміту страхової відповідальності виплачено 99 304 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути матеріальні збитки у сумі 388259,00 грн. та 30000 грн. моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 наполягав на неправильному здійсненні позивачем розрахунку завданих збитків, просив встановити ступінь вини водіїв у вчиненні ДТП в рівних частках 50 % на 50 % та згідно чого вирішити питання про розмір належного позивачу відшкодування. В діях обох водіїв наявні порушення Правил дорожнього руху, які знаходились в причинному зв'язку із настанням ДТП, а тому розмір відшкодування повинен визначатися з урахуванням ступеню вини кожного із водіїв. Також зазначили, що розмір збитків позивача внаслідок ДТП слід визначати в порядку відшкодування збитків у разі знищення транспортного засобу, так як відповідно до проведених оцінок вартість його відновлювального ремонту є вищою за ринкову вартість до ДТП. Просив взяти до уваги отриману позивачем страхову виплату від ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Третя особа ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в письмових запереченнях зазначала, що розмір збитків позивача внаслідок ДТП слід визначати в порядку відшкодування збитків у разі знищення транспортного засобу, так як відповідно до проведених оцінок вартість його відновлювального ремонту є вищою за ринкову вартість до ДТП.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 03 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 64 381 гривні та судовий збір у розмірі 643 гривень 81 копійку.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що збитки, завдані автомобілю позивача доведені частково та становлять різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а саме: 487563,93 грн. - 158800,00 = 328 763,93 грн., з яких 100 000 грн. вже відшкодовано третьою особою. Ураховуючи наявність обопільної вини позивача та відповідача у вчиненні ДТП та встановлені судом частки вини у розмірі 50% кожного, стягненю з відповідача підлягає матеріальні збитки відповідно до ступеню його вини, а саме: 328 763,93 грн. х 50% - 100000 грн. = 64 381 грн.

В апеляційній скарзі ТзДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» просить рішення суду змінити, скасувати висновок суду про наявність вини ОСОБА_1 у настанні ДТП 19 травня 2017 року та задовольнити позов ОСОБА_1 у повному обсязі.

Висновок суду про наявність вини ОСОБА_1 впливає на їх права, оскільки його цивільна правова відповідальність застрахована в ТзДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», а з заявою про виплату страхового відшкодування до них звернувся ОСОБА_2 на підставі цього рішення суду..

На місце дорожньо- транспортної пригоди були викликані працівники поліції, які оглянули місце дорожньо-транспортної пригоди та жодних порушень правил дорожнього руху ОСОБА_1 виявлено не було.

Висновок про наявність обопільної вини учасників ДТП зроблено виключно на підставі Висновку експертного автотехнічного дослідження № 9775 від 10 серпня 2017 року. Даний висновок складений не на підставі ухвали суду або постанови слідчого та експерта не було повідомлено про настання кримінальної відповідальності.

Вважають висновок щодо вини ОСОБА_1 у настанні дорожньо-транспортної пригоди від 19 травня 2017 року недоведеним.

У відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Висновок вказаного дослідження, яким було встановлено порушення ПДР України в діях обох водіїв, ОСОБА_1 не оскаржувався.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки судом першої інстанції зроблено обгрунтовані висновки щодо обопільної вини учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 19 травня 2017 року на перехресті вул.Ощепкова та вул. Рибалко в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volksvwagen Tuareg, державний номер НОМЕР_2, під управлінням ОСОБА_1 та автомобіля Reno Sandero, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 закрито за збігом строку накладення адміністративного стягнення.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 року скасовано, в зв'язку з неповідомленням ОСОБА_1 про час і місце слухання справи, провадження по адміністративній справі закрито за збігом строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до Висновку експертного автотехнічного дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.проф. М.С.Бокаріуса № 9775 від 10 серпня 2017 року в дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Reno Sandero ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху України та вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» п. 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України, і, з технічної точки зору знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В діях водія автомобіля Volkswagen ОСОБА_1 також вбачається невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з виникненням ДТП. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Volkswagen ОСОБА_1 також не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди, з причин, вказаних в дослідницькій частині висновку.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з наявності обопільної вини учасників ДТП, ступінь якої визначає у рівних частках - 50% позивача та 50 % - відповідача., а тому стягненню з відповідача підлягають матеріальні збитки відповідно до ступеню його вини, а саме: 328 763,93 грн. х 50% - 100000 грн. = 64 381 грн.

Отже, оскаржуване судове рішення презюмувало вину обох водій у вчиненні ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння ДТП цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ТзДВ «Альфа-Гарант». 06 липня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ТзДВ «Альфа-Гарант» з листом про розрахунок страхового відшкодовування у зв'язку з ДТП 19 травня 2017 року, посилаючись на рішення суду від 03 травня 2018 року.

Згідно ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов'язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв'язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов'язок і такий зв'язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

За правилами статті 9, 22, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Отже, наявність вини ОСОБА_1 створює обов'язок страхової компанії щодо сплати страхових сум потерпілій особі.

Між тим, ТзДВ «Альфа-Гарант» до участі залучено не було, що унеможливило останньої висловити свої заперечення та міркування щодо обставин справи, встановлення ступеню вини учасників ДТП та меж відповідальності, розміру майнової шкоди.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду від 18 грудня 2009 року N 14 України «Про судове рішення у цивільній справі» суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Оскільки позов пред'явлено без залучення усіх учасників справи, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості повно, всебічно дослідити існуючи правовідносини. Враховуючи наведене, колегія не входить в обговорення питання розміру відшкодування та ступеню вини сторін.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» -задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 03 травня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_4, виданий Роганським СВМ УМВС України в Харківській області 12 липня 2011 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, АДРЕСА_1) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»( 01133, м.Київ, б-р Лесі України, будинок 26, ) судовий збір у сумі 965 грн. 72 коп.( дев'ятсот шістдесят п'ять гривень сімдесят дві копійки).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.С. Сащенко

О.Ю. Тичкова