Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 755/14073/16-ц

провадження № 61-35772 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року у складі судді Гончарука В. П. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Антоненко Н. О., Стрижеуса А. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2009 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання їхньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку до повноліття, починаючи з 23 квітня 2009 року. 23 жовтня 2012 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , від якого вони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку з народженням дітей він з огляду на матеріальний стан, зміну сімейного становища, не може сплачувати аліменти на користь відповідачки у розмірі, встановленому рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2009 року.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просив суд змінити розмір аліментів, встановлений вищевказаним судовим рішенням, шляхом зміни способу присудження аліментів та стягувати з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача щодо зменшення розміру аліментів та про зміну способу присудження аліментів, стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі належними та допустимими доказами не підтверджені.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відповідно до довідки управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління пенсійного фонду України у м. Києві ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності, сума якої за період з 01 серпня 2016 року по 31 грудня 2016 року складає 14 206 грн 57 грн. Встановлення групи інвалідності до 01 лютого 2018 року та її перегляду, у зв`язку з чим можливе зменшення розміру пенсії або взагалі її скасування, не свідчать про те, що дохід ОСОБА_1 не є нерегулярним.

Таким чином, обставини, на які посилався позивач, не дають підстав вважати, що він має нерегулярний та мінливий дохід, оскільки останній регулярно отримує пенсію, з якої можливе відрахування 1/4 частини у рахунок стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (стаття 11 ЦПК України 2004 року), тому зменшити розмір аліментів у спосіб інший, ніж просить позивач, неможливо.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у позивача змінився сімейний стан, він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , від якого вони мають двох малолітніх дітей.

Крім того, у ОСОБА_1 погіршилося здоров`я, йому була встановлена ІІ група інвалідності. Позивач має мінливий дохід та у нього на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей від другого шлюбу, тому обґрунтованими є вимоги про зміну розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, а саме стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 900 грн.

Доводи особи, яка подала заперечення

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 подала заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають. Позивачем належними доказами свої вимоги про зміну способу присудження аліментів та стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі не підтверджені.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 755/14073/16-ц з Дніпровського районного суду м. Києва.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною третьою статті 10 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України 2004 року належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 59 ЦПК України 2004 року обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої, третьої статті 212 ЦПК України 2004 року суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи викладене, суди, встановивши фактичні обставини, від яких залежить правильність вирішення спору, дійшли вірного висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено своїх вимог про зміну способу присудження аліментів та стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, що є його процесуальним обов`язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року).

Судом установлено, що відповідно до довідки управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління пенсійного фонду України у м. Києві ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності, сума якої за період з 01 серпня 2016 року по 31 грудня 2016 року складає 14 206 грн 57 грн. Встановлення групи інвалідності до 01 лютого 2018 року та її перегляду, у зв`язку з чим можливе зменшення розміру пенсії або її скасування, не свідчать про те, що дохід ОСОБА_1 не є нерегулярним.

Суди дійшли правильного висновку про те, що позивачем не доведено отримання нерегулярного доходу, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.

Посилання касаційної скарги на те, що у позивача на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей від другого шлюбу, тому обґрунтованими є вимоги про зміну розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, безпідставні, так як положеннями СК України передбачена лише можливість зміни розміру аліментів, а не встановленого способу їх стягнення, тобто зменшення або збільшення розміру аліментів, позивачем цих вимог заявлено не було, а суд розглядає справи лише у межах заявлених вимог (стаття 11 ЦПК України 2004 року), тому зменшити розмір аліментів у спосіб інший, ніж просить позивач, неможливо. А посилання на відповідні судові рішення Верховного Суду України є безпідставним, оскільки вони стосуються інших фактичних обставин і заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 19, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник