Ухвала

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 640/11625/17

провадження № 61-3152ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Служби Безпеки України в Харківській області на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби Безпеки України в Харківській області, треті особи: Служба безпеки України, житлово-побутова комісія Управління Служби безпеки України в Харківській області, про визнання незаконним та скасування рішення про зняття з квартирного обліку та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Харківській області, треті особи: Служба безпеки України, Житлово-побутова комісія Управління Служби безпеки України в Харківській області, про визнання незаконним та скасування рішення про зняття з квартирного обліку, зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначив, що 12 травня 2017 року на засіданні житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Харківській області прийнято рішення про зняття його з квартирного обліку та закриття квартирної справи. Вказував, що з 01 серпня 1988 року по 25 серпня 2011 року він проходив військову службу, зокрема, з 07 вересня 1993 року по 30 січня 2003 року на посадах офіцерського складу в органах МВС України, з 31 березня 2004 року по 25 серпня 2011 року на посадах офіцерського складу в органах Служби безпеки України. Наразі є полковником запасу Служби безпеки України, пенсіонером за вислугою років, звільненим з військової служби в запас наказом Голови Служби безпеки України від 16 серпня 2011 року № 787 - ос та виключений із списків особового складу наказом начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області від 25 серпня 2001 року №202 - ос. У 2002 році він перебував на службі в ГУ МВС України в м. Києві та мав тимчасову реєстрацію у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2. Стверджував, що на той час він був співвласником квартири АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про право власності на житло зазначена квартира житловою площею 59,9 кв. м. належала на праві спільної сумісної власності його батьку ОСОБА_2, матері ОСОБА_3, сестрі ОСОБА_1 та йому. Наявність права власності на ј вказаної квартири не було перешкодою у взятті його на квартирний облік, як особи, що потребувала поліпшення житлових умов. 20 жовтня 2002 року він звернувся з заявою до Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, в якій просив прийняти його на квартирний облік по категорії працівник міліції з родиною у складі одна особа. Громадською комісією з житлових питань при Солом'янській районній у м. Києві державній адміністрації на підставі даної заяви та необхідних документів, рекомендовано зарахувати його на квартирний облік по категорії «працівник міліції». Розпорядженням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації № 1418 від 14 листопада 2002 року «Про зарахування громадян на квартирний облік, внесення змін в квартоблікові справи та зняття з квартобліку його прийнято на квартирний облік з першочерговим порядком забезпечення житлом, облікова справа № 25843. Зазначав, що на квартирному обліку у Солом'янській районній у м. Києві державній адміністрації, але вже на загальній черзі, він перебував і під час проходження військової служби в Службі безпеки України, з 31 березня 2004 року. Вказував, що в цей період, а саме 14 грудня 2004 року за договором купівлі-продажу квартира АДРЕСА_1 відчужена Територіальній громаді м. Ізюм в особі міської ради Харківської області. Продаж квартири вчинено за 29 150,00 грн, що з урахуванням часток у праві спільної сумісної власності його частка склала 7 287,50 грн. Вказував, що ця обставина не стала і не могла стати підставою для зняття його з квартирного обліку, оскільки законодавством передбачений вичерпний перелік випадків, з настанням яких громадяни знімаються з квартирного обліку. Поліпшення житлових умов не відбулось, оскільки іншого житла придбано не було та продаж цієї квартири не є штучним погіршенням житлових умов.

Зазначав, що в жовтні 2006 року його зараховано у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області, а в грудні 2006 року - призначено на посаду заступника начальника відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області, що було переміщенням по службі. Отже, у зв'язку з зазначеними обставинами відбувся і його виїзд на постійне місце проживання до м. Харкова. Солом'янською районною у м. Києві державною адміністрацією його облікова картка № 25843 в 2006 році передана в установленому порядку до Служби безпеки України, а в подальшому долучена до матеріалів облікової справи Управління Служби безпеки України в Харківській області № 99. 15 листопада 2007 року він звернувся з рапортом до начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області, в якому просив розглянути на засіданні житлово-побутової комісії Управління питання про постановку його на квартирний облік для отримання житла. Рішенням житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Харківській області від 18 січня 2008 року його постановлено на квартирний облік (загальна черга) у складі сім`ї - одна особа, та включено у списки працівників Управління Служби безпеки України в Харківській області, поставлених на облік для отримання житлової площі. Вказував, що за період з 2007 року по 2017 рік проведено не менше 9 перереєстрацій і підстав для зняття його з квартирного обліку виявлено не було. Лише після подання ним чергової заяви 12 квітня 2017 року щодо постановки на квартирний облік членів його родини, а саме дружини ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 рішенням житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Харківській області від 12 травня 2017 року його знято з квартирного обліку та закрито квартирну справу. Зазначав, що підставою для ухвалення такого рішення є те, що він разом з співвласниками 14 грудня 2004 року здійснив продаж квартири АДРЕСА_1, що фактично не є підставою для зняття з обліку з урахуванням положень законодавства. Стверджував, що доводи про подання ним відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік, що зафіксовані у протоколі № 3 засідання житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Харківській області від 12 травня 2017 року, не відповідають дійсності. Переконував, що з тексту цього протоколу, не зрозуміло, що ж в даному випадку стало підставою для зняття з обліку подання ним відомостей, що не відповідають дійсності чи неправомірні дії службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік ,оскільки це є різними підставами для зняття з квартирного обліку. В обґрунтування рішення про відмову у прийнятті на облік як осіб, що потребують поліпшення житлових умов членів його родини, а саме дружини та дочки покладено те, що його знято з квартирного обліку та у зв'язку з тим, що вони не проходять військову службу та не перебувають у трудових відносинах з Управлінням.

У зв'язку з вищенаведеним, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати повністю рішення житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Харківській області про зняття його з квартирного обліку в Управлінні Служби безпеки України в Харківській області, яке оформлено протоколом від 12 травня 2017 року № 3; зобов'язати Управління Служби безпеки України в Харківській області поновити його на квартирному обліку в Управлінні Служби безпеки України в Харківській області; зобов'язати Управління Служби безпеки України в Харківській області повторно розглянути питання прийняття на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов членів його родини: дружини ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5; стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Харківській області про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку в Управлінні Служби безпеки України в Харківській області, яке оформлено протоколом № 3 засідання житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Харківській області від 12 травня 2017 року. Зобов'язано Управління Служби безпеки України в Харківській області поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку в Управлінні Служби безпеки України в Харківській області. Зобов'язано Управління Служби безпеки України в Харківській області повторно розглянути питання щодо прийняття на облік як осіб, що потребують поліпшення житлових умов членів родини ОСОБА_1: його дружини ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 Стягнуто з Управління Служби безпеки України в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

08 лютого 2019 року Управління Служби Безпеки України в Харківській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому суд врахував предмет позову та характер правовідносин, у яких виник спір.

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Служби Безпеки України в Харківській області на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби Безпеки України в Харківській області, треті особи: Служба безпеки України, житлово-побутова комісія Управління Служби безпеки України в Харківській області, про визнання незаконним та скасування рішення про зняття з квартирного обліку та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак