Справа № 184/1567/19
Номер провадження 2/184/521/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Гукової Р.М,

за участю секретаря судового засідання - Михайлової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до відповідача Територіальної громади м. Покров в особі Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області (Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Центральна, 48), третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який перебував в зареєстрованому шлюбі з рідною бабусею позивача - ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 . Інша Ѕ частина вказаної квартири належала бабусі позивача - ОСОБА_4

ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишив заповіт, яким заповів належну йому Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 позивачу, однак оскільки позивач не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом строк, тому вказану Ѕ частину квартири успадкувала, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, дружина померлого ОСОБА_4 .

В свою чергу, ОСОБА_4 також не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_3 , оскільки 13.12.2018р. вона також померла.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, яким заповіла позивачу все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, в тому числі на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 .

11.02.2019р. позивач звернулася до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу Бойко Л.П. з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , однак нотаріус відмовила їй у реєстрації права власності з тієї підстави, що не підтверджується документально факт сумісного проживання ОСОБА_4 з її померлим чоловіком ОСОБА_3 , оскільки вони були зареєстровані за різними адресами, а також з тієї підстави, що у позивача були відсутні документі на квартиру, що належала їм на праві власності. Тому позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач та її представник в ході розгляду справи в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Разом з тим, 17.09.2019р. та 30.09.2019р. надали заяви про розгляд справи за їхньою відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно якої вона не претендує на спадщину, яка відкрилася після померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та не заперечує проти визнання права власності квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 .

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Як встановлено в судовому засіданні, 28 серпня 2010р. позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, про що Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 513. Після реєстрації шлюбу позивачу змінено прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.8).

Рідна бабуся позивача з боку батька ОСОБА_9 - ОСОБА_4 з 20.02.2006р. перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії НОМЕР_1 (а.с.14).

02 вересня 1993р. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизували квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.9).

Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишив заповіт, яким заповів належну йому Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 позивачу на її дошлюбне прізвище ОСОБА_1 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 виданим Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.26).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, яким заповіла все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, в тому числі належну їй Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 позивачу на її дошлюбне прізвище ОСОБА_1 (а.с.13).

11.02.2019р. позивач звернулася до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу Бойко Л.П. з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

Разом з тим, постановою від 18.07.2019р. нотаріус відмовила позивачу у реєстрації права власності на її ім`я з тієї підстави, що не підтверджується факт сумісного проживання ОСОБА_4 з її померлим чоловіком ОСОБА_3 , оскільки вони були зареєстровані за різними адресами, а тому неможливо встановити факт прийняття дружиною ОСОБА_4 спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_3

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що оскільки вона не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом строк, а тому, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадщину прийняла дружина померлого, яка проживала разом з померлим по день його смерті - бабуся позивача ОСОБА_4 ..

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_4 не подавала заяву про відмову від спадщини після свого померлого чоловіка ОСОБА_3 .

Факт постійного проживання ОСОБА_3 з його дружиною ОСОБА_4 за однією адресою підтверджується показами свідків.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надала показання, згідно яких вона є сусідкою ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_4 . Вказує, що вони прожили разом приблизно 40 років та були разом до дня смерті ОСОБА_3

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 вказала, що вона є сусідкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що останні проживали разом до дня смерті чоловіка. Вказує, що влітку вони проживали на Первійських Хуторах, а зимою проживали в квартирі.

Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 вказала, що вона є мамою позивача. Вказує, що бабуся позивача є її свекрухою. Стверджує, що вона з ОСОБА_3 проживала разом однією сім`єю до дня його смерті.

За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи май нових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

На підставі викладеного, у суду не виникає сумніву щодо того, що ОСОБА_4 дійсно проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 на час його смерті, а отже вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом, слід зазначити наступне.

Оскільки ОСОБА_4 на момент смерті ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, а тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_4 прийняла спадщину після померлого ОСОБА_3 .

Таким чином, після померлої ОСОБА_4 відкрилася спадщина на всю квартиру АДРЕСА_3 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, яким заповіла позивачу ОСОБА_1 все своє майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, у тому числі на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст.1222, 1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом, крім випадків права на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від заповіту.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач бажаючи прийняти спадщину після померлої бабусі ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Окрім позивача, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після померлої ОСОБА_4 ніхто не звертався.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.5 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до ч.2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації.

За таких обставин, відповідно до вимог п. п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із матеріалів справи слідує, що передбачені ст.1224 ЦК України підстави щодо усунення позивача від права на спадкування відсутні.

На підставі викладеного, зважаючи на відмову сестри позивача ОСОБА_2 від прийняття спадщини, позовні вимоги в частині визнання права власності на квартиру за позивачем підлягають до задоволення.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.11,12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача Територіальної громади м. Покров в особі Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час його смерті.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс рішення складено 30.09.2019 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Р. М. Гукова