Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1880/17 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 26 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в м.Житомирі цивільну справу №279/1880/17 за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2017 року, яке ухвалено суддею Коваленко В.П. в м. Коростені

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк», яке 21.05.2018 року змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н від 04.05.2007 року, згідно з яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання за фактичне використання кредитних коштів належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 30.04.2017 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 15 310,49 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 3168,60 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 8400,53 грн., заборгованості за пенею в розмірі 2 536,10 грн., штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 705,26 грн. (процентна складова). Вказану суму заборгованості банк просив стягнути на свою користь та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» 15 310,49 грн. заборгованості за кредитним договором, судовий збір в сумі 1600 грн. та 420 грн витрат за оголошення в газеті «Урядовий кур'єр».

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.10.2018р. у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 23 жовтня 2017 року відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене заочне рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи оскаржуване рішення судом першої інстанції не було взято до уваги, що строк дії кредитної картки встановлений був до квітня 2010 року, тобто з 01.05.2010 року сплинув термін дії картки і з цього часу позивач набув права вимоги до відповідача. Однак своїм правом позивач скористався лише у 2017 році, зі спливом майже 7 років. Проте, судом першої інстанції не враховано, що граничною датою звернення до суду в межах встановленого строку позовної давності було 30.04.2013 року.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 04.05.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, згідно з яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зокрема, 04.05.2007 р. ОСОБА_2 підписано Анкету-заяву про приєднання до умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (надалі - заява) (а.с.8).

За умовами підписаної відповідачем заяви вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до Умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов договору (а.с.9).

Пунктами 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала належним чином, станом на 30.04.2017 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 15 310,49 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 3 168,60 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 8 400,53 грн., заборгованості за пенею в розмірі 2 536,10 грн., штрафи: 500 грн.- фіксована частина, 705,26 грн. - процентна складова (а.с.4-7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існують договірні відносини, які не виконуються належним чином відповідачем, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Оскільки відповідач односторонньо порушила умови договору і не сплачує кредитні кошти, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги банку є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Однак, такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення порушено питання про застосування строків позовної давності (а.с.48).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Згідно висновку, який викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 р. у справі № 200/11343/14-ц, відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач (згідно з вимогами процесуального закону) не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Повістки, які були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2, повернулися до суду з відміткою «Укрпошти» - «за закінченням терміну зберігання» (а.с.28,30,31). Виклик відповідача в судове засідання на 23.10.2017 р. через оголошення у пресі (а.с.37,38), не є належним доказом її повідомлення про час та місце розгляду справи судом 23.10.2017 р., оскільки не узгоджується з положеннями ст. ст. 74, 75 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення), через зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву відповідача про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Встановивши, що строк дії кредитної картки встановлений був до квітня 2010 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 22 травня 2017 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем у справі (а.с.48).

Зазначення банком в розрахунку заборгованості про внесення 13.11.2014 р. на погашення кредиту 157,28 грн. (а.с.68) не може вважатися дією про визнання боргу, оскільки зміст апеляційної скарги свідчить про заперечення відповідачем даної обставини.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено визначений законодавством строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог з вищевказаних підстав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2400,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2017 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити за пропуском позовної давності.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (адреса місця знаходження: вул. Грушевського, 1Д, м.Київ, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1)понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2400,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий Судді