Провадження № 22-ц/802/247/19 Категорія: 59 Доповідач: Русинчук М. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Здрилюк О.І., Матвійчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним договору про іпотечний кредит за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») про захист прав споживачів та визнання недійсним договору про іпотечний кредит.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір про іпотечний кредит № MRTG-13 від 12 вересня 2008 року, укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2018 року дана справа передана для розгляду за встановленою підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22 грудня 2018 року відкрито провадження у даній справі.

В поданій апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просила оскаржувану ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншому суду за встановленою підсудністю скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що позов про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання недійсним договору про іпотечний кредит № MRTG-13 від 12 вересня 2008 року виник з приводу нерухомого майна, оскільки предметом цього договору є передача грошових коштів ОСОБА_1 З огляду на це, дана справа підсудна Луцькому міськрайонному суду Волинської області, оскільки позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Сторони по справі будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явились. Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи відповідно до вимог статті 372 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання у відповідності до вимог статті 247 ЦПК України не здійснюється.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала місцевого суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з таких мотивів.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд за встановленою підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва, суд першої інстанції виходив з того, що позов виник з приводу нерухомого майна, яке знаходиться в м. Києві, а тому відповідно до статті 30 ЦПК України він повинен подаватись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням майна, для придбання якого надавався кредит, у зв'язку з чим дана справа не підсудна Луцькому міськрайонному суду Волинської області.

Однак, з таким висновком місцевого суду колегія суддів не може погодитися.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з статтею 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини п'ятої статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», до відносин що регулюються даним законом, належать, зокрема ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Крім того, згідно з частиною першою статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Зі змісту заявлених ОСОБА_1 вимог вбачається, що предметом спору позивачкою визначено правовідносини, які ґрунтуються на договорі про іпотечний кредит № MRTG-13 від 12 вересня 2008 року, предметом якого в свою чергу є надані їй банком у кредит грошові кошти в сумі 99 000 доларів США з цільовим призначенням для придбання квартири у м. Києві (а.с.18-24).

Згідно пункту 3.1. згаданого договору про іпотечний кредит, виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечено квартирою АДРЕСА_1, згідно іпотечного договору № MRTG-13/S2 від 12 вересня 2008 року та квартирою АДРЕСА_2, згідно іпотечного договору № MRTG-13/S1 від 12 вересня 2008 року (а.с.20). Вказані об'єкти нерухомості належать позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 15 вересня 2008 року та свідоцтва про право власності від 15 грудня 2006 року (а.с.25-26).

Наведене свідчить, що нерухоме майно, щодо якого, як помилково вважав суд, виник спір, є предметом укладених між позивачкою та банком іпотечних договорів від 12 вересня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань позивачки за укладеним з банком договором про іпотечний кредит, предметом якого є кредитні кошти та який позивачка просила визнати недійсним.

Як роз'яснено у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Як свідчать матеріали справи, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

На обґрунтування даного позову позивачка посилається на те, що вона з банківського рахунку ПАТ «Укрсоцбанк» готівкову іноземну валюту в сумі 99 000 доларів США за вказаним кредитним договором не отримувала, що у відповідності до частини першої статті 1051 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Отже, як видно з матеріалів справи, однією із правових підстав позову ОСОБА_1 є порушення її прав як споживача.

Оскільки право вибору між судами у справі за позовом про захист прав споживачів належить позивачці, нею визначено підсудність справи за зареєстрованим місцем свого проживання, яке за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Луцького міськрайонного суду Волинської області, а позов з яким вона звернулась до суду не відноситься до категорії справ, які розглядаються тільки певним судом за правилами виключної підсудності, тому висновок суду першої інстанції про передачу справи на розгляд до Деснянського районного суду міста Києва є помилковим.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2018 року відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом частин четвертої та п'ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 27 лютого 2019 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2018 року в даній справі скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним договору про іпотечний кредит направити до Деснянського районного суду міста Києва для продовження розгляду (вирішення питання про передачу справи за підсудністю до Луцького міськрайонного суду Волинської області згідно пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: