Справа № 180/966/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 вересня 2019 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Янжули О.С.
при секретарі - Котовій Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,-
28 травня 2019 року позивач, ОСОБА_1 звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.
В обкутування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі виконавчого листа № 2-1148/09, виданого 02 грудня 2009 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти до повноліття доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від заробітку (доходу).
Відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки. Відповідно до довідки державного виконавця станом на 01 квітня 2019 року розмір заборгованості по аліментам становив 9083,10 грн.
25 січня 2019 року відповідачем було погашено основну суму боргу, але починаючи з лютого 2019 року відповідач знову перестав сплачувати аліменти на утримання доньки.
Відповідно до ч. 1ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 березня 2015 року по 24 січня 2019 року та за період з 01 березня 2019 року по 30 квітня 2019 року становить 207836,39 грн. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 207836 гривень 39 копійок неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 березня 2014 року по 30 квітня 2019 року.
Представник позивача адвокат Гончаренко О.О. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та просить їх задовільнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, у встановлені судом строки відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст .ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Як установлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що сторони по справі являються батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого 04 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 92 ( а.с.8).
На підставі виконавчого листа № 2-1148/09, виданого 02 грудня 2009 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь матері ОСОБА_1 в розмірі ј частини від усіх видів заробіток (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Починаючи стягнення з 21.09.2009 року до повноліття дитини ( а.с. 7).
Відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки, внаслідок чого, з 09.11.2014 року по 01 .04.2019 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 9083,10 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 29.03.2019 року ( а.с 5).
Як зазначає позивач, що також підтверджується випискою по картці ПриватБанку ( а.с. 6), 25 січня 2019 року відповідачем було погашено основну суму боргу, однак починаючи з лютого 2019 року відповідач знову перестав сплачувати аліменти на утримання доньки.
Відповідно до розрахунку, неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.03.2015 року по 24 січня 2019 року і за період з 01 березня 2019 року по 30 квітня 2019 року, становить 207836,39 грн. ( а.с. 3).
Суд вважає, що встановленим фактам та обставинам відповідають відносини, які регулюються ЦК України, СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Як зазначено у ч. 1 ст. ст. 196 СК України, неустойка може бути стягнена з того, хто винен у простроченні сплати аліментів. За аналогією з цивільним законодавством суд в даному випадку виходить із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на відповідача було покладено тягар доказування протилежного.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
В правовій позиції Верховного Суду України, що висловлена в постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, яка згідно положень ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів, зазначено, що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватись щомісячно, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 1 ст. 196 СК України, визначений розмір пені - 1% за кожен день прострочення, отже розмір неустойки за кожен місяць прострочення становить 30% суми несплачених аліментів.
Відповідно до розрахунку неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.03.2015 року по 24 січня 2019 року та за період з 01 березня 2019 року по 30 квітня 2019 року, становить 207836,39 грн. ( а.с. 3).
Заборгованість зі сплати аліментів за період з 09.11.2014 року по 01.04.2019 року, складає 9083,10 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 552 ЦК України, сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. На цій підставі суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що сплата неустойки не знімає обов`язку з відповідача сплати заборгованості по аліментам. Ухвалюючи рішення суд вважає за необхідне роз`яснити, учасникам процесу, що неустойка (пеня) не може перевищувати суму заборгованості. При ухваленні рішення та стягненні з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, суд враховує обставини, того що відповідач намагається погасити заборгованість по аліментам, що підтверджується відповідним розрахунком наявними в матеріалах справи.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача, який зобов`язаний за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, однак не виконував свої обов`язки по сплаті аліментів, порушене право позивача на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає судовому захисту.
Частиною 2 ст. 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, оскільки відповідач на даний час погасив основну суму боргу, що підтверджується розрахунком заборгованості, суд вбачає підстави для зменшення розміру неустойки до розміру заборгованості, яка складає 9083,10 гривень.
Суд приходить до висновку, що саме такий розмір пені буде відповідати принципу розумності та справедливості.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки неустойку за несплату аліментів, яка прирівнюється до розміру заборгованості.
У відповідності до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати
Оскільки позов задоволено частково, а позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 4,10,12,13,19,28,76, 81,141, 247, 258,259, 263-265, 268, 273, 274-277, 280-283, 289, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 7, 8, 20, 196 СК України суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів- задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , (ІПН № НОМЕР_2 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , (ІПН № НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 (дев`ять тисяч вісімдесят три) гривні 10 копійок неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання доньки : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН № НОМЕР_2 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 768 гривень 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О. С. Янжула