П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Готри Т.Ю. і Джуги С.Д.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Гординського Ростислава Карловича на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 29 травня 2019 року (у складі судді Фазикоша О.В.) за поданням приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Гординського Ростислава Карловича про примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Гординський Р.К. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника в травні 2019 р.

Просив:

-надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Гординському Р.К., а також понятим та іншим особам, необхідність залучення яких до проведення виконавчих дій передбачена вимогами Закону України «Про виконавче провадження», на примусове проникнення до житла, а саме: до квартири загальною площею 71,5 кв. м, житловою площею 41,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 ;

-надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Гординському Р.К., а також понятим та іншим особам, необхідність залучення яких до проведення виконавчих дій передбачена вимогами Закону України «Про виконавче провадження», на примусове проникнення до житла, а саме: до квартири загальною площею 141,2 кв. м, житловою площею 98,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить на праві спільної власності боржнику ОСОБА_1 .

На обґрунтування указав, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №56547589 з примусового виконання виконавчого листа по справі №308/13524/15, виданого 03.03.2016 р. Ужгородським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 9319 доларів США.

06 червня 2018 р. приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою було зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Указану постанову направлено боржнику, він її отримав.

У подальшому приватним виконавцем учинялися усі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» задля примусового виконання судового рішення, однак боржник ухиляється від виконання такого, зокрема не надає приватному виконавцю можливість проведення перевірки майнового стану боржника за адресою місця проживанням останнього та здійснення опису та решту його майна, що і зумовило звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 29 травня 2019 р. у задоволенні подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника відмовлено.

Приватний виконавець Гординський Р.К. просить скасувати цю ухвалу та прийняти нову, якою подання про примусове проникнення до житла боржника задовольнити.

Посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Узагальненні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-приватним виконавцем вжито вичерпний перелік заходів для забезпечення виконання рішення суду, однак боржник у добровільному порядку не виконує рішення суду;

-боржник обізнаний із наявністю щодо нього виконавчого провадження, однак жодних пояснень із приводу виконання судового рішення не надає;

-на адресу боржника неодноразово надсилалися документи виконавчого провадження із приводу виконання судового рішення, однак усі вони поверталися із відміткою «за закінченням терміну зберігання»;

-висновки суду першої інстанції про те, що приватний виконавець належним чином не повідомив боржника про намір учинити виконавчі дії із опису та арешту майна, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовується матеріалами виконавчого провадження;

-проникнення до житла боржника пов`язане із метою його огляду та необхідності опису чи арешту майна боржника, а не з передачею нерухомого майна на реалізацію.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала - скасуванню із задоволенням подання частково, з таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив із відсутності законних підстав для задоволення подання.

Апеляційний суд не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Із матеріалів справи видно, що 06.06.2018 р. приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа №308/13524/15 від 03.03.2016 р., виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 9000 доларів США, 3% річних від простроченої суми, яка складає 319 доларів США, та 2 122,50 грн. у відшкодування судових витрат (а.с.7). Указану постанову було вручено боржнику 25.06.2018 р. (а.с.9).

25.07.2018 р. було складено виклик державного виконавця, у якому зобов`язано боржника з`явитися до виконавця для складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення за невиконання законних вимог приватного виконавця (а.с.10).

18 жовтня 2018 р. було складено акт приватного виконавця про те, що останньому не вдалося потрапити за місцем проживання боржника задля перевірки його майнового стану (а.с.13).

29.12.2018 р. приватним виконавцем була складена вимога про те, що 11 січня 2019 р. о 08.00 год. останнім буде проводитися перевірка майнового стану боржника за місцем проживання останнього (а.с.14), указаний лист був надісланий рекомендованим повідомлення про вручення (а.с.15), однак перевірити майновий стан боржника виявилося неможливим, про що було складено відповідний акт (а.с.16).

Із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видно, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-19), та співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.20-22).

Згідно з п.1 ч.ч.1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.3. ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Окрім того, вказаним законом надано право виконавцю звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

За приписами ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Стаття 30 Конституції України гарантує кожному недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суд.

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Із аналізу вказаних норм випливає, що підставою для примусового проникнення до житла боржника є невиконання рішення суду боржником у добровільному порядку та ненадання доступу виконавцю до житла чи іншого володіння боржника, в якому може знаходитися його майно.

Із матеріалів справи видно, що боржником не виконується рішення суду про стягнення із нього на користь стягувача грошових коштів уже понад три роки. Доступ до свого житла задля встановлення майнового стану боржник не надає, тим самим чинить перешкоди приватному виконавцю учинити дії, які той зобов`язаний учиняти згідно з законом.

Таким чином, приватним виконавцем надано належні та допустимі докази про те, що ним здійснено всі можливі дії у ході примусового виконання виконавчого провадження, а також, що боржник перешкоджає йому у входженні до житлового приміщення із метою установлення майнового стану боржника для виконання рішення суду.

Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що матеріали про примусове проникнення до житла боржника не свідчать про те, що боржник належним чином повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, що останній чинив цьому перешкоди та не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій, не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, через що суд дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні подання у цілому.

Однак, зважаючи на те, що боржник є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , то і подання належить задовольнити лише щодо цього об`єкту нерухомості. За іншою адресою ( АДРЕСА_2 ) боржник є лише співвласником нерухомого майна, а інші співвласники не повідомлялися про наміри приватного виконавця перевіряти майновий стан боржника за цією адресою.

Відповідно до приписів п.4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У контексті наведеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 29 травня 2019 р. - скасуванню, із ухваленням нового судового рішення про задоволення подання частково.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 4, ст. 382 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Гординського Ростислава Карловича задовольнити частково. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 29 травня 2019 року скасувати. 3.Подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Гординського Ростислава Карловича про примусове проникнення до житла боржника задовольнити частково. 4.Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Гординському Ростиславу Карловичу на примусове проникнення до житла, а саме: квартири загальною площею 71,5 кв. м, житловою площею 41,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності боржнику - ОСОБА_1 . 5.У решті подання відмовити. 6.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 7.Повне судове рішення складено 30 вересня 2019 р.

Судді: