Справа № 308/7037/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Юрочко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (особа, яка не брала участі в справі) на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 07 березня 2019 року (у складі судді Лемак О.В.) за поданням приватного виконавця Крегула Івана Івановича про визначення частки майна боржника в спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Крегул І.І. звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника в спільній сумісній власності у грудні 2018 р.

Просив виділити частку боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у об`єкті нерухомого майна, а саме: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, що складається із житлового будинку загальною площею 245,2 кв. м, житловою площею 108 кв. м, гараж, огорожа, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі Ѕ частини.

На обґрунтування указав, що на виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавчий лист №308/7037/17 від 20.03.2018 р., який видав Ужгородський міськрайонний суд про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу - всього в розмірі 42 717,26 доларів США.

На виконання указаного виконавчого листа, приватним виконавцем, 13.04.2018 р. було відкрито виконавче провадження. Ця постанова у встановленому законом порядку була надіслана сторонам виконавчого провадження.

Надалі приватним виконавцем учинялися усі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для встановлення майнового та матеріального стану боржника, однак останній рішення суду не виконав, не подав декларацію про доходи та майно, не вжив жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду.

За наслідками перевірки майнового стану боржника встановлено, що у його власності перебуває нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 245,2 кв.м. і земельна ділянка загальною площею 0,1080 га для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

20.06.2018 р. Ужгородським міськрайонним судом було задоволено подання приватного виконавця про примусове входження до майна боржника.

Відтак, приватний виконавець має право на визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07 березня 2019 р. подання задоволено: визначено, що частка боржника ОСОБА_1 у об`єкті нерухомого майна - житловому будинку, що складається із: житлового будинку загальною площею 245,2 кв. м, житловою площею 108 кв. м, гаража, огорожі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , становить Ѕ частини.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (особа, яка не брала участі в справі) просять скасувати цю ухвалу та прийняти нову постанову, якою у задоволенні подання приватного виконавця відмовити і вирішити питання розподілу судових витрат.

Посилаються на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09 жовтня 2018 р., залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 13 грудня 2018 р., дії приватного виконавця із приводу примусового входження до майна боржника визнано протиправними;

-на момент подачі апеляційної скарги заочне рішення, яке перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця, не набрало законної сили;

-приватний виконавець приховав перед судом факт, що майно боржника перебуває в іпотеці;

-суд вирішив питання про права та обов`язки співвласника майна ОСОБА_2 , не залучив її до участі в справі, що є безумовною підставою для скасування ухвали суду.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційну скаргу належить задовольнити частково, ухвалу - скасувати, а в задоволенні подання відмовити з таких підстав.

Суд виходив із того, що в матеріалах подання відсутні докази домовленостей між боржником та заінтересованими особами щодо іншого розподілу часток у праві спільної сумісної власності, відтак суд дійшов висновку про рівність частин співвласників житлового будинку.

Апеляційний суд погоджується із цим висновком як правильним на момент ухвалення судового рішення, однак одночасно вважає такий неприйнятним на момент апеляційного перегляду.

Так, із матеріалів справи видно, що 13.04.2018 р. приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа №308/7037/17, виданого 20.03.2018 р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу - всього в розмірі 42 717,26 доларів США, та 8000 грн. у відшкодування судового збору (а.с.17-18). Цього ж дня було винесено постанову про арешт майна боржника (а.с.23). 16.04.2018 р. було винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.26-27).

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 32 Закону передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з вимогами ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25 березня 2019 р. заочне рішення по справі №308/7037/17, ухвалене Ужгородським міськрайонним судом від 13.12.2017 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою, скасовано (а.с.223).

27.03.2019 р. приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження із підстав скасування заочного рішення (а.с.224).

Тобто, на момент апеляційного перегляду ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 07 березня 2019 р., якою було задоволення подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника в спільній сумісній власності, заочне рішення, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, і в рамках якого було подано до суду вказане подання, скасовано, відтак існування оскаржуваної ухвали не має жодного правового значення і не несе для сторін жодних процесуальних прав та обов`язків.

Відповідно до приписів п.4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У контексті наведеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 07 березня 2019 р. - скасуванню, із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 4, ст. 382 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 07 березня 2019 року скасувати.

3.У задоволенні подання приватного виконавця Крегула Івана Івановича про визначення частки майна боржника в спільній сумісній власності подружжя відмовити.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

5.Повне судове рішення складено 30 вересня 2019 р.

Судді: