КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 355/1153/17 Головуючий у суді першої інстанції: Лисюк О.Д.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/664/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до ОСОБА_14 про стягнення коштів, моральної шкоди, визнання права та визнання права власності на земельні ділянки.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду опубліковано в газеті «Голос України» від 03.10.2018 № 185 (6940).

Ухвалою апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до ОСОБА_14 про стягнення коштів, моральної шкоди, визнання права та визнання права власності на земельні ділянки прийнято до провадження Київського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Волошиної В.М., суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2017 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_14 про стягнення коштів, моральної шкоди, визнання права та визнання права власності на земельні ділянки, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що кожний із них згідно вимог чинного законодавства у порядку спадкування за законом та заповітом набув право на земельні ділянки, що розташовані на території Баришівського та Яготинського районів Київської області. З наміром підготовки документів для належного оформлення договорів оренди земельних ділянок позивачі звернулися до відповідача, з яким кожний окремо уклав відповідну угоду, заплатив відповідачеві аванс за проведення необхідних робіт у розмірі 2 000,00 грн. та передали йому пакет оригіналів документів на належні їм земельні ділянки. Зазначили, що у порушення умов договору відповідач не виконав взяті на себе зобов?язання, незаконно користується земельними ділянками без правових підстав та безпідставно утримує їх. На початку травня 2017 року відповідач повідомив позивачам, що не бажає повертати земельні ділянки та документи на них. Посилаючись на те, що відповідач не визнає право власності позивачів на спірні земельні ділянки, оригінали документів у них відсутні, просили суд визнати за ними право власності на спірні земельні ділянки на підставі статті 392 ЦК України. З підстав порушення відповідачем виконання зобов?язань за укладеними з позивачами договорів просили стягнути з відповідача на їх користь по 2 000,00 грн. у рахунок неналежного виконання зобов?язання, а також моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. кожному, яка спричинена протиправними діями відповідача та полягає у душевних стражданнях та порушення звичайного життєвого укладу позивачів.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 18 вересня 2017 року позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до ОСОБА_14 про стягнення коштів, моральної шкоди, визнання права та визнання права власності на земельні ділянки задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право на земельну частку ( пай ) розміром 3,82 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області, КСП «ім. Бондаренка», яка належала ОСОБА_15 на підставі сертифікату на право на земельну частку серії НОМЕР_1 від 25 грудня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за № 37, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Бондаренка», виданого згідно рішення Яготинської районної державної адміністрації від 16 грудня 1996 року за № 507 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_15, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_5 право на земельну частку ( пай ), розміром 3,59 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області, КСП «ім. Бондаренка», яка належала ОСОБА_16 на підставі сертифікату на право на земельну частку серії НОМЕР_2 від 20 липня 2000 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за № 712, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Бондаренка», виданого згідно рішення Яготинської районної державної адміністрації від 06 квітня 2000 року за № 153 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_16, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано за ОСОБА_6 право на земельну частку (пай) розміром 3,82 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області, КСП «ім. Бондаренка», яка належала ОСОБА_17 на підставі сертифікату на право на земельну частку серії НОМЕР_3 від 25 грудня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 584, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Бондаренка», виданого згідно рішення Яготинської районної державної адміністрації від 16 грудня 1996 року за № 507 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_17, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на земельну частку (пай), розміром 2,5014 га., яка розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала ОСОБА_18 на підставі державного акту серія НОМЕР_4 від 10 квітня 2003 року, виготовленого згідно розпорядження Баришівської районної державної адміністрації від 16.04.2002 року за № 132, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 000588 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_18, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на земельну частку (пай), розміром 2,4062 га, розташована, на території Яблунівської сільської ради Баришівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала ОСОБА_19 на підставі державного акту серія НОМЕР_6 від 10 квітня 2003 року , виготовленого згідно розпорядження Баришівської районної державної адміністрації від 16.04.2002 року за № 132, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 000632 в порядку спадкування після смерті Смірнової Тетяни Юріївни, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнано за ОСОБА_8 право на земельну частку (пай) розміром 3,82 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області, КСП «ім. Бондаренка», яка належала ОСОБА_21 на підставі сертифікату на право на земельну частку серії НОМЕР_7 від 25 грудня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 263, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Бондаренка», виданого згідно рішення Яготинської районної державної адміністрації від 16 грудня 1996 року за № 507 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_21, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

Визнано за ОСОБА_8 право на земельну частку (пай) розміром 3,82 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області, КСП «ім. Бондаренка», яка належала ОСОБА_22 на підставі сертифікату на право на земельну частку серії НОМЕР_8 від 25 грудня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 263, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Бондаренка», виданого згідно рішення Яготинської районної державної адміністрації від 16 грудня 1996 року за № 97 в порядку спадкування після смерті Шмигельської Віри Петрівни, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

Визнано за ОСОБА_9 право власності на земельну частку (пай), розміром 2,4241 га., яка розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала ОСОБА_24 на підставі державного акту серія НОМЕР_9 від 09 квітня 2003 року, виготовленого згідно розпорядження Баришівської районної державної адміністрації від 16.04.2002 року за № 132, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 000312 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_24, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8.

Визнано за ОСОБА_9 право власності на земельну частку (пай), розміром 2,3890 га., яка розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала ОСОБА_25 на підставі державного акту серія НОМЕР_10 від 10 квітня 2003 року, виготовленого згідно розпорядження Баришівської районної державної адміністрації від 16.04.2002 року за № 132, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 000648 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_25, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9.

Визнано за ОСОБА_10 право власності на земельну частку (пай), розміром 2,4710га., яка розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала ОСОБА_26 на підставі державного акту серія НОМЕР_4 від 10 квітня 2003 року, виготовленого згідно розпорядження Баришівської районної державної адміністрації від 16.04.2002 року за № 132, зареєстрованого у Книзі записів державних актів направо приватної власності на землю за № 000417 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_26, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10.

Визнано за ОСОБА_11 право на земельну частку ( пай ) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області, яка належала ОСОБА_27 на підставі сертифікату на право на земельну частку серії НОМЕР_11 від 20 квітня 2000 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за № 195, як члену колективного сільськогосподарського підприємства « Кулябівське» виданого згідно рішення Яготинської районної державної адміністрації від 15 березня 2000 року за № 117 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_27, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11.

Визнано за ОСОБА_11 право на земельну частку ( пай ) розміром 3,09 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області, яка належала ОСОБА_28 на підставі сертифікату на право на земельну частку серії НОМЕР_12 від 20 липня 2000 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 567, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Супоївське» виданого згідно рішення Яготинської районної державної адміністрації від 06 квітня 2000 року за № 153 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_28, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12.

Визнано за ОСОБА_12 право на земельну частку (пай), розміром 3,77 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області, яка належала ОСОБА_29 на підставі сертифікату на право на земельну частку серії НОМЕР_13 від 11 червня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 178, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» в порядку спадкування після смерті ОСОБА_29, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13.

Визнано за ОСОБА_12 право на земельну частку (пай), розміром 3,77 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області, яка належала ОСОБА_30 на підставі сертифікату на право на земельну частку серії НОМЕР_14 від 11 червня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 177, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» в порядку спадкування після смерті ОСОБА_30, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_14.

Визнано за ОСОБА_13 право на земельну частку (пай), розміром 3,77 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області, яка належала його матері ОСОБА_31 на підставі сертифікату на право на земельну частку серії НОМЕР_15 від 11 червня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 83, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» в порядку спадкування після смерті ОСОБА_31, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15.

Визнано за ОСОБА_13 право на земельну частку (пай), розміром 3,70 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області, яка належала ОСОБА_32 на підставі сертифікату на право на земельну частку серії НОМЕР_16 від 26 грудня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 789, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» в порядку спадкування після смерті ОСОБА_32, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_16.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до ОСОБА_14 про стягнення коштів, моральної шкоди відмовлено.

Особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_4, не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції від 18 вересня 2017 року, подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволенні вимог позивачів, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні дійсних обставин справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначила, що ухвалюючи рішення про визнання за позивачем ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку, яка з ІНФОРМАЦІЯ_17 входить до складу спадщину після смерті ОСОБА_19 та право на отримання свідоцтва про право на спадщину відносно якої належить ОСОБА_4, вирішив питання про право ОСОБА_4 відносно цієї земельної ділянки, фактично позбавивши спадкоємця права на спадщину. До того, задовольняючи вимоги позивачів на підставі статті 392 ЦК України, суд першої інстанції не перевірив наявність у позивача ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку на момент звернення до суду, як того вимагають ст. 135 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції скасувати. Позивачі та відповідач ОСОБА_14 в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на їх користь по 2 000,00 грн., що сплачені ними в якості авансової винагороди за договорами про надання посередницьких та інформаційних (консультаційних) послуг, не підлягають задоволенню з підстав недоведеності позивачами проведення оплати таких послуг.

Відмовляючи в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції керувався тим, що між сторонами фактично було укладено договір підряду відповідно до якого, за договором підряду одна сторона ( підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони ( замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу ( ст.837 ЦК України). Наслідки порушення договору встановлені ст.ст. 625 та 858 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди.

В цій частині рішення суду першої інстанції позивачами та відповідачем не оскаржувалось.

Ухвалюючи рішення в частині визнання права власності за позивачами на земельні ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які перейшли у спадщину до позивачів, останні не мають можливості розпорядитися ними, а тому порушене право позивачів підлягає захисту на підставі норми статті 392 ЦК України.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України ( в редакції, чинній на момент ухвалення рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з наступних підстав.

Подані позивачами матеріали свідчать про те, що 30 серпня 2013 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_5 укладено договір про надання посередницьких та інформаційних (консультаційних) послуг, за умовами якого ОСОБА_5 як замовник доручає за винагороду, а ОСОБА_14 як виконавець зобов?язується надати замовнику у відповідності до умов даного договору спеціальну інформацію (кваліфіковану консультацію) та здійснити підготовку всіх необхідних документів для оформлення права власності на земельні ділянки та укладення договорів оренди належних замовнику земельних ділянок, а замовник зобов?язується прийняти послуги та оплатити їх.

Зміст інформації (консультації) та перелік робіт передбачений у пункті 2 умов договору. Так, сторонами визначено, що виконавець інформує (консультує) замовника з питань оформлення права власності та договору оренди земельної частки (паю) площею 3,82 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області та земельної частки (паю) площею 3,59 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області- підпункт 2.1. Виконавець зобов?язується підготувати всі необхідні документи для укладення договору оренди земельної ділянки, а саме: висновок про обмеження прав на земельну ділянку - 2 прим.; довідка про правовий режим земельної ділянки - 2 прим.; витяг з тех. документації з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки - 2 прим.; витяг з державного земельного кадастру - 2 прим.; державна реєстрація права власності - 2 прим- підпункт 2.2.. Виконавець зобов?язаний надати замовнику повний юридичний супровід при підготовці необхідних документів для оформлення договорів оренди земельних ділянок - підпункт 2.3.

За пунктом 3 умов договору передбачено, що замовник в день підписання даного договору надає виконавцю необхідні документи, у тому числі оригінал правовстановлюючого документа на земельні ділянки та інші копії документів необхідних для якісного консультування та виготовлення переліку документів, зазначеного у підпункті 2.2. (а.с. 21).

На аналогічних умовах укладені договори про надання посередницьких та інформаційних (консультаційних) послуг між ОСОБА_14 як виконавцем послуг з іншими позивачами у справі.

Між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 укладено договір про надання посередницьких та інформаційних (консультаційних) послуг від 19 вересня 2013 року щодо земельної частки (паю) площею 3,82 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області (а.с. 24).

Між ОСОБА_14 та ОСОБА_7 укладено договір про надання посередницьких та інформаційних (консультаційних) послуг від 30 вересня 2013 року щодо земельної ділянки площею 2,4062 га та земельної ділянки площею 2,5014 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташовані на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області (а.с. 26).

Між ОСОБА_14 та ОСОБА_8 укладено договір про надання посередницьких та інформаційних (консультаційних) послуг від 15 серпня 2013 року щодо земельної частки (паю) площею 3,82 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області та земельної частки (паю) площею 3,82 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області (а.с. 33).

Між ОСОБА_14 та ОСОБА_9 укладено договір про надання посередницьких та інформаційних (консультаційних) послуг від 12 вересня 2013 року щодо земельної ділянки площею 2,3890 га та земельної ділянки площею 2,4241 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташовані на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області (а.с. 37).

Між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 укладено договір про надання посередницьких та інформаційних (консультаційних) послуг від 11 серпня 2013 року щодо земельної ділянки площею 2,4710 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області (а.с. 41).

Між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 укладено договір про надання посередницьких та інформаційних (консультаційних) послуг від 19 вересня 2013 року щодо земельної частки (паю) площею 3,32 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області та земельної частки (паю) площею 3,09 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області (а.с. 45).

Між ОСОБА_14 та ОСОБА_12 укладено договір про надання посередницьких та інформаційних (консультаційних) послуг від 15 липня 2013 року щодо земельної частки (паю) площею 3,77 умовних кадастрових гектарів та площею 3,77 умовних кадастрових гектарів, що розташовані на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області (а.с. 49).

Між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 укладено договір про надання посередницьких та інформаційних (консультаційних) послуг від 30 серпня 2013 року щодо земельної частки (паю) площею 3,77 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області та земельної частки (паю) площею 3,7 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області (а.с. 54).

На підтвердження набуття права власності на спірні земельні ділянки позивачами в копіях надано оформлені на нотаріальних бланках свідоцтва про право на спадщину за закон та за заповітом.

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю. з використанням бланку серії АСН № 358280, вбачається, що згідно заповіту спадкоємцем майна гр. ОСОБА_15, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,82 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області. Спадкова справа № 235/2007 (а.с. 19).

24 січня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю. посвідчено у свідоцтві про право на спадщину за законом з використанням бланку серії АНА № 544197, що спадкоємцем майна гр. ОСОБА_16, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_5. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,59 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області. Спадкова справа № 36/2009 (а.с. 20).

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 квітня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Антрацитівського міського нотаріального округу Шульженко Л.С. з використанням бланку серії НОМ № 842198, вбачається, що на підставі заповіту, посвідченого Другою київською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем майна гр. ОСОБА_17, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_6. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,82 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області. Спадкова справа № 36/2009 (а.с. 23).

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 травня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю. з використанням бланку серії СНА № 208358, вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. ОСОБА_18, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_7. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із земельної ділянки площею 2,5014 га, що розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкова справа № 302/2012 (а.с. 27).

15 квітня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю. посвідчено у свідоцтві про право на спадщину за заповітом з використанням бланку серії ВМС № 111063, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. ОСОБА_19, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, є ОСОБА_7. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із земельної ділянки площею 2,4062 га, що розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкова справа № 261/2010 (а.с. 28).

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Шмигельською В.П. з використанням бланку серії НСА № 358208 вбачається, що спадкоємцем майна гр. ОСОБА_21, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6, є ОСОБА_8. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,82 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області. Спадкова справа № 101/2005 (а.с. 31).

14 липня 2009 року приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Шмигельською В.П. посвідчено у свідоцтві про право на спадщину за заповітом з використанням бланку серії ОНА № 288301, що згідно заповіту спадкоємцем майна гр. ОСОБА_22, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, є ОСОБА_8. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,82 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Богданівської сільської ради Яготинського району Київської області. Спадкова справа № 239/2007 (а.с. 32).

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 серпня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Антрацитівського міського нотаріального округу Шульженко Л.С. з використанням бланку серії МНО № 842189, вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. ОСОБА_24, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8, є ОСОБА_9. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із земельної ділянки площею 2,3890 га, що розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкова справа № 04/2013 (а.с. 35).

03 серпня 2013 року приватним нотаріусом Антрацитівського міського нотаріального округу Шульженко Л.С. посвідчено у свідоцтві про право на спадщину за законом з використанням бланку серії ВМС № 111063, що спадкоємцем майна гр. ОСОБА_25, померлої ІНФОРМАЦІЯ_9, є її син ОСОБА_9. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із земельної ділянки площею 2,4241 га, що розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкова справа № 410/2004 (а.с. 36).

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Брянківського міського нотаріального округу Гресь Т.Д., з використанням бланку серії АЕЕ № 422390 вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. ОСОБА_26, померлої ІНФОРМАЦІЯ_10, є ОСОБА_10. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із земельної ділянки площею 2,4710 га, що розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкова справа № 117/2009 (а.с. 40).

19 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Брянківського міського нотаріального округу Гресь Т.Д. посвідчено у свідоцтві про право на спадщину за законом з використанням бланку серії АСН № 358280, що спадкоємцем майна гр. ОСОБА_27, померлої ІНФОРМАЦІЯ_11, є її онука ОСОБА_11. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) площею 3,32 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Кулябівської сільської ради Яготинського району Київської області. Спадкова справа № 256/2003 (а.с. 43).

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 серпня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Брянківського міського нотаріального округу Гресь Т.Д., з використанням бланку серії ВРО № 499107 вбачається, що згідно заповіту спадкоємцем майна гр. ОСОБА_35, померлої ІНФОРМАЦІЯ_12, є ОСОБА_11. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) площею 3,09 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області. Спадкова справа № 453/2008 (а.с. 44).

17 січня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю. посвідчено у свідоцтві про право на спадщину за законом з використанням бланку серії ВРО № 499107, що спадкоємцем майна гр. ОСОБА_29, померлого ІНФОРМАЦІЯ_13, є його донька ОСОБА_12. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,77 умовних кадастрових гектарів та площею 3,77 умовних кадастрових гектарів, що розташовані на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області. Спадкова справа № 112/2010 (а.с. 47).

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю. з використанням бланку серії АЕ № 42239, вбачається, що спадкоємцем майна гр. ОСОБА_30, померлої ІНФОРМАЦІЯ_14, є ОСОБА_12. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,77 умовних кадастрових гектарів та площею 3,77 умовних кадастрових гектарів, що розташовані на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області. Спадкова справа № 325/2004 (а.с. 48).

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Шмигельською В.П. з використанням бланку на якому серію та номер неможливо розпізнати, вбачається, що спадкоємцем майна гр. ОСОБА_31, померлої ІНФОРМАЦІЯ_15, є її син ОСОБА_13. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,77 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області. Спадкова справа № 102/2011 (а.с. 52).

07 червня 2010 року приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Шмигельською В.П. посвідчено у свідоцтві про право на спадщину за заповітом з використанням бланку серії ВАС № 352829, що спадкоємцем майна гр. ОСОБА_32, померлої ІНФОРМАЦІЯ_16, є ОСОБА_13. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,70 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Капустинської сільської ради Яготинського району Київської області. Спадкова справа № 176/2009 (а.с. 53).

В матеріалах справах міститься письмова заява відповідача ОСОБА_14, за змістом якої останній вимоги позивачів не визнає, мотивуючи тим, що по незалежних від нього причин він не міг виконати зобов?язання. Перед від?їздом на лікування практично підготував необхідні документи для виконання умов угод, гарантував отримання позивачами до 01 лютого 2018 року документів, які він повинен був їм зробити. В частині вимог позивачів щодо моральної шкоди зазначив про те, що він не вчинив дій, які б давали підстави вважати, що позивачам була заподіяна моральна шкода (а.с. 82).

Аналогічного змісту заява від імені відповідача ОСОБА_14, посвідчена 09 вересня 2017 року нотаріально, із засвідченням нотаріусом міста Москва Кабановою Г.О. підпису ОСОБА_14 на документі. (а.с. 95).

З'ясовуючи обставини, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог та визнані відповідачем обставини у нотаріально посвідченій заяві, колегією суддів встановлено, що правовідносини сторін виникли на підставі укладених окремо з кожним із позивачів договорів про надання посередницьних та інформаційних (консультаціних) послуг, за умовами яких ОСОБА_14 як виконавець зобов?язується надати замовнику спеціальну інформацію (кваліфіковану консультацію) та здійснити підготовку всіх необхідних документів для оформлення права власності на земельні ділянки та укладення договорів оренди належних замовнику земельних ділянок, а замовник зобов?язується прийняти послуги та оплатити їх.

Разом із тим, заявлені у судовому порядку вимоги позивачів направлені на захист їх прав як власників земельних ділянок, з посиланням на ту обставину, що відповідач не визнає право власності кожного із позивачів на спірні земельні ділянки, що не пов?язнані спільним володінням, незаконно користується земельними ділянками без правових підстав та безпідставно утримує їх. Оскільки оригінали документів у них відсутні, у зв'язку з передачею їх відповідачеві на підставі укладених договорів, просили суд визнати за ними право власності на спірні земельні ділянки на підставі статті 392 ЦК України.

Перевіряючи доводи заявника в частині застосування судом першої інстанції до правовідносин сторін норму закону статті 392 ЦК України, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Отже, передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Так, у разі втрати документа, що засвідчує право власності на річ, позов подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах правовстановлюючого документа.

У випадку оспорювання або не визнання іншою особою права власності на майно, застосування позову про визнання права власності можливе лише за умови, що ця особа не перебуває із власником у зобов'язальних відносинах.

За змістом наведеної норми права позивач у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником майна.

Встановлені колегією суддів фактичні обставини у справі свідчать про те, що спір щодо права власності на земельні ділянки виник між позивачами та відповідачем як сторонами договору про надання посередницьних та інформаційних (консультаціних) послуг.

Достовірних доказів виникнення у позивачів права власності на земельні ділянки у відповідності до статті 125 Земельного кодексу України, норма якої передбачає виникнення права власності з моменту державної реєстрації цих прав, позивачами не надано.

Факт власного інтересу до нерухомого майна (земельних ділянок), зазначених у договорах, відповідачем не визнано та матеріалами справи не підтверджується.

Не надано позивачами і доказів на підтвердження обставин щодо відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікатів правовстановлюючих документів, переданих виконавцю ОСОБА_14 за умовами договорів.

Отже, виходячи зі змісту статті 392 ЦК України, позивачами не доведено, що вони є саме власниками земельних ділянок, що це право оспорюється або не визнається відповідачем, та ним втрачені документи, що засвідчують право власності позивачів на земельні ділянки, дублікати яких не можливо одержати у відповідних органах. До того ж, між позивачами і відповідачем виник спір як між сторонами окремих договорів про надання посередницьних та інформаційних (консультаціних) послуг та у зв'язку з їх виконанням, права яких повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що, визнаючи за кожним із позивачів право власності на земельні ділянки, що не пов?язнані спільним володінням, суд першої інстнації неправильно надав кваліфікацію правовідносним сторін, які випливають із встановлених обставин та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог на підставі статті 392 ЦК України, оскільки за пред?явленими вимогами позивачів відсутні передумови для застосування цієї норми.

При недоведеності обставин, що мають значення для справи, судом першої інстанції встановлено і факт набуття позивачами права на земельну ділянку у порядку спадкування, оскільки вказані обставини не підтверджені достовірними доказами, а надані позивачами письмові докази свідчать про те, що має місце пред?явлення позову особами, які не є власниками спірних земельних ділянок, але бажають ними стати у порядку спадкування на підставі судового рішення.

Встановлюючи у судовому рішенні беспірний факт набуття позивачами права на земельні ділянки у порядку спадкування, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, регулюються окремими нормами, а тому суд при з?ясуванні цих обставин повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт.

Разом із тим, судом першої інстанції обставини набуття кожним із позивачів права на земельні ділянки не перевірялись, а подані позивачами шістнадцять копій свідоцтв про право на спадщину, на підставі яких грунтується висновок суду, містять суперечливі дані.

Так, досліджуючи копії свідоцтв про право на спадщину, колегією суддів встановлено, що текст пред'явлених позивачами свідоцтв викладено на бланках нотаріальних документів та охоплює період з 2008 рік по 2013 рік.

Порядок витрачання, зберігання, обігу спеціальних бланків нотаріальних документів і звітності про їх використання затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009 року № 812 (надалі - постанова № 812).

У цьому порядку визначено опис і зразок спеціального бланка нотаріального документа. В редакції постанови № 812 за період з 14 серпня 2009 року по 02 квітня 2014 року спеціальний бланк нотаріального документа, зокрема у правому нижньому куті на лицьовому боці бланка містить серію, яка складається з трьох літер, та номер із шести цифр, виконаний способом високого друку.

В редакції постанови № 812 від 01 квітня 2014 року № 80, що набрала чинності з 03 квітня 2014 року, у правому нижньому куті на лицьовому боці бланка міститься QR-код (матричний, двовимірний штрих-код), під яким міститься серія, яка складається з трьох літер, та номер із шести цифр.

Із оглянутих копій свідоцтв про право на спадщину вбачається, що вісім із шістнадцяти свідоцтв за період з 2008 по 2013 роки оформлені на бланках з QR-кодом, тоді як зразок спеціального бланка нотаріального документа з відображенням QR-код вступив в дію лише з 03 квітня 2014 року, що свідчить про невідповідність формі та зразку спеціальних бланків нотаріальних документів вимогам постанови № 812.

Таку невідповідність виявлено у наступних свідоцтвах: свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11 жовтня 2009 року, оформлене на ім'я ОСОБА_5 (а.с. 19); свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 січня 2011 року, оформлене на ім'я ОСОБА_5 (а.с. 20); свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04 квітня 2010 року, оформлене на ім'я ОСОБА_6 (а.с. 23); свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31 травня 2013 року, оформлене на ім'я ОСОБА_7 (а.с. 27); свідоцтво про право на спадщину за законом від 16 лютого 2008 року, оформлене на ім'я ОСОБА_8 (а.с. 31); свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14 липня 2009 року, оформлене на ім'я ОСОБА_8 (а.с. 32); свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03 серпня 2013 року, оформлене на ім'я ОСОБА_9 (а.с. 35); свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 жовтня 2011 року, оформлене на ім'я ОСОБА_11 (а.с. 43).

Серед пред'явлених позивачами свідоцтв знайшов підтвердження факт використання одного того ж спеціального бланку нотаріальних документів двічі.

Так, фактично на одному і тому ж бланку нотаріальних документів серії АСН № 358280 міститься текст свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 жовтня 2009 року на ім'я ОСОБА_5 та свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_11 від 19 жовтня 2011 року (а.с. 19, 43).

Двічі були використані спеціальні бланки нотаріальних документів серії ВМС № 111063 та серії ВРО № 499107.

На бланку серії ВМС № 111063 викладено текст свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 квітня 2011 року на ім'я ОСОБА_7 із зазначенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 серпня 2013 року на ім'я ОСОБА_9 із зазначенням приватного нотаріуса Антрацитівського міського нотаріального округу Шульженко Л.С. (а.с. 28, 36).

Бланк серії ВРО № 499107 використаний для тексту свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 серпня 2010 року на ім'я ОСОБА_11 із зазначенням приватного нотаріуса Брянківського міського нотаріального округу Гресь Т.Д. та 17 січня 2011 року із зазначенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смірнової Т.Ю. для викладення тексту свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_12 (а.с. 44, 47).

Серед шістнадцяти бланків, що містяться в матеріалах справи, два із них неможливо ідентифікувати - це свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 липня 2012 року на ім'я ОСОБА_13, на якому серія та номер заклеєні (а.с. 52). Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 грудня 2010 року на ім'я ОСОБА_12 з використанням бланку серії АЕ № 42239, не містить повний набір серії та номеру у відповідності до постанови № 812, за положеннями якої бланк містить серію, яка складається з трьох літер, та номер із шести цифр, виконаний способом високого друку (а.с. 48).

Крім того, перевіряючи бланки нотаріальних документів згідно даних Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів (електронна база даних), що містить інформацію, зокрема про дату видачі бланка, про витрачання бланка або недійсність бланка (код та дата витрачання), про відсутність інформації про бланк у Єдиному реєстрі, колегією суддів встановлено, що інформація в електронній базі станом на 13 листопада 2018 року щодо бланків із серією та номером АСН 358280, АНА 544197, НОМ 842198, СНА 208358, НСА 358208, ОНА 288301, МНО 842189 відсутня, а тому такі відомості виключають можливість використання цих бланків приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю., приватним нотаріусом Антрацитівського міського нотаріального округу Шульженко Л.С., приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Шмигельською В.П., та приватним нотаріусом Брянківського міського нотаріального округу Гресь Т.Д. при оформленні свідоцтв про право на спадщину на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_11 (а.с. 180-183, 185-187).

Також реєстром підтверджується, що бланк серії та номером ВМС 111063 витрачений Згурівською районною державною нотаріальною конторою 13 березня 2009 року, а тому дані відомості спростовують використання вказаного бланку приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу СмірновоюТ.Ю. 15 квітня 2011 року чи приватним нотаріусом Антрацитівського міського нотаріального округу Шульженко Л.С. 03 серпня 2013 року для оформлення свідоцтв на ім'я ОСОБА_7 чи на ім'я ОСОБА_9, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с. 184).

Інформація про бланк за серією та номером АЕЕ 422390 свідчить про те, що цей бланк був отриманий 21 вересня 2001 року приватним нотаріусом округу у Київській області Овчаренко І.Ж., що суперечить даним про використання цього бланку 31 серпня 2011 року приватним нотаріусом Брянківського міського нотаріального округу Гресь Т.Д. для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_10 (а.с. 188).

Не підтверджується витрачання бланку за серією та номером ВРО 499107 для оформлення приватним нотаріусом Брянківського міського нотаріального округу Гресь Т.Д. свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 серпня 2010 року на ім'я ОСОБА_11 з повторним використанням цього бланку 17 січня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю. для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_12, оскільки згідно Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів вказаний бланк був витрачений приватним нотаріусом округу у Київській області Сокур Л.Ф. 23 грудня 2011 року для посвідчення договору про відчуження нерухомого майна (а.с. 189).

За інформацією з реєстру бланк за серією та номером ВАС 352829 витрачений Яготинською державною нотаріальною конторою у Київській області 24 січня 2003 року, що спростовує обставини використання вказаного бланку 07 червня 2010 року приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Шмигельською В.П. для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_13 (а.с. 190).

Отже, результати перевірки справжності спеціальних бланків нотаріальних документів, що пред'явленні позивачами на підтвердження набуття прав на земельні ділянки засвідчили, що факт використання (витрачання) нотаріусами бланків для видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину не знайшов підтвердження, а тому долучені до матеріалів справи свідоцтва про право на спадщину містять неправдиві відомості щодо набуття позивачами права на земельні ділянки.

Таким чином, судом першої інстанції в основу рішення покладені недостовірні докази на підтвердження факту набуття кожним із позивачів права на земельну ділянку, що заборонено законом (ч. 4 ст. 60 ЦПК України в редакції закону, чинній на час ухвалення рішення).

До того ж, встановлений факт у рішенні суду першої інстанції щодо набуття позивачем ОСОБА_7 права на земельну ділянку площею 2,4062 га, що розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області у порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 квітня 2011 року призвів до порушення прав ОСОБА_4, яка до участі у справі залучена не була.

Так, надані ОСОБА_4 письмові докази свідчать про те, що земельна ділянка розміром 2,4062 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала - ОСОБА_19 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_6 від 10 квітня 2003 року (а.с. 144).

ОСОБА_19 померла ІНФОРМАЦІЯ_17, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_17 від ІНФОРМАЦІЯ_17 (а.с. 143).

За життя, а саме 15 серпня 2006 року, ОСОБА_19 склала заповіт, відповідно до якого заповідала все належне їй на день смерті майно своїй племінниці ОСОБА_4 (а.с. 145).

Внаслідок смерті ОСОБА_19 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,4062 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Яблунівської сільської ради Баришівського району.

13 червня 2007 року за заявою ОСОБА_4 про прийняття спадщини державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори Малиновською Н.В. була відкрита спадкова справа №316/2007, зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 42606035 (а.с. 146).

Станом на 02 жовтня 2018 року свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, тобто на земельну ділянку площею 2,4062 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Яблунівської сільської ради Баришівського району, яка належала померлій ОСОБА_19, не видавались (а.с. 148).

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, прийнявши спадщину, ОСОБА_4 отримала право на оформлення земельної ділянки, площею 2,4062 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Яблунівської сільської ради Баришівського району у власність, однак встановленні обставини у рішенні суду щодо набуття у порядку спадкування та визнання за ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку, що належить ОСОБА_4 з часу відкриття спадщини, порушують право останньої на спадщину.

Отже, обставини на які заявник посилається в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення знайшли своє підтвердження, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

За частиною 4 статті 367 ЦПК України апеляційний суд не обмежений наведеними в апеляційній скарзі доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції неправильно застосував норму статті 392 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до ОСОБА_14.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до ОСОБА_14 про стягнення коштів, моральної шкоди, визнання права та визнання права власності на земельні ділянки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: