Справа № 285/1642/19
провадження у справі № 2/0285/706/19
26 вересня 2019 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді………………Літвин О.О.
секретаря…………......................Дуянової Г.Г.
позивача……………………... ОСОБА_1
представника позивача……… ОСОБА_2
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
за правилами загального позовного провадження
про повернення незаконно отриманих грошових коштів
У травні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки, в якому просила стягнути з неї безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 60 000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що зберігала у себе вдома в с. Орепи Новоград-Волинського району 80 000 грн., 20 000 грн. з яких подарувала доньці ОСОБА_4 , а решту 60 000 грн. незаконно забрала інша донька ОСОБА_3 , відповідачка по справі, яка категорично відмовилась їх повертати. З даного приводу зверталась до поліції, однак її заява до ЄРДР внесена не була, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду.
Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Додатково позивачка пояснила, що хотіла придбати житло, у зв`язку з чим 49 700 грн. вона отримала від ТОВ «Агросоюз» за оренду її землі та ще 40 000 грн. позичила у знайомого ОСОБА_5 Адвокат Федоров ОСОБА_6 . пояснив, що за відсутності будь-яких правових підстав для набуття або збереження належних позивачці коштів та не дивлячись на неодноразові звернення до відповідачки щодо їх повернення, остання їх позивачці не повернула, відмовляючись це зробити.
Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, про дату слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Правом подати відзив на позов відповідачка не скористалася, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі без фіксації судового процесу звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.
13.02.2019 ОСОБА_1 звернулася до правоохоронних органів з заявою про незаконне заволодіння її донькою ОСОБА_3 грошовими коштами в сумі 60 000 грн., яка була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення № 1577 Новоград-Волинського відділу поліції та по ній проведена перевірка відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Під час відібрання поліцейським пояснень у ОСОБА_3 від 14.02.2019 остання підтвердила факт перебування у неї грошових коштів, належних її матері ОСОБА_1 , яка їх добровільно віддала на тимчасове зберігання.
Письмова вимога позивачки від 25.03.2019 про повернення коштів відповідачкою була проігнорована.
На підтвердження набуття грошових коштів позивачкою було надано договір оренди земельної частки (паю) від 20.02.2001, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агросоюз», та довідки від останнього про виплату грошових коштів в сумі 49 689, 44 грн. і розписка про отримання ОСОБА_1 в борг у ОСОБА_7 40 000 грн.
Як встановлено в судовому засіданні та слідує з матеріалів справи, між сторонами виникли не договірні правовідносини, а правовідносини щодо набуття майна без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), що регулюються статтею 1212 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту.
Відповідачка відсутність у неї грошових коштів позивачки не спростувала.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи те, що відповідачка без достатньої правової підстави зберігає у себе кошти, належні позивачці, право на володіння якими вона була протиправно позбавлена, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 зобов`язана повернути ці кошти їх власнику на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Відтак, заявлені позовні вимоги про стягнення 60 000 грн. підлягають задоволенню.
З відповідачки також належить стягнути судовий збір, понесений позивачкою при подачі позову до суду.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , безпідставно набутих грошових коштів в сумі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. та 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.О.Літвин