Ухвала

30 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 711/7963/2012

провадження № 61-30019св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року у складі судді Ніточко В. В. та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Куштана Б. П., Кондора Р. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У червні 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення .

Позов обґрунтовано тим, що 06 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № MKTWGK00000027, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 55 125,74 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03 вересня 2027 року. Станом на 27 квітня 2012 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 63 624,03 дол. США, а саме: заборгованість за кредитом - 32 128,68 дол. США; заборгованість по процентах за користування кредитом - 12 761,88 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 3240,00 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору - 12 433,94 дол. США; штраф (фіксована частина) - 31,30 дол. США; штраф (процентна складова) - 3 028,23 дол. США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач 07 вересня 2007 року уклали договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 3754. Згідно договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 80,95 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 07 вересня 2007 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 284 100,00 грн. У відповідності до статті 6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Договором іпотеки укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно частини першої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 Житлового кодексу України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Посилаючись на викладене, просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2007 року № MKTWGK00000027 звернути стягнення на квартиру загальною площею 80,95 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у квартирі (предмет іпотеки) із зняттям з реєстраційного обліку у органі Міністерства внутрішніх справ України.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним 07 вересня 2007 року, між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» - квартиру загальною площею 80,95 кв. м, житловою площею 49,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2007 року № MKTWGK00000027 в розмірі 63 624,03 дол. США, що еквівалентно 508 209,66 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 32 128,68 дол. США; заборгованості по процентах за користування кредитом - 12 761,88 дол. США; з заборгованості по комісії за користування кредитом - 3 240,00 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором а також штрафи відповідно до договору - 12 433,94 дол. США; штраф (фіксована частина) - 31,30 дол. США; штраф (процентна складова) - 3 028,23 дол. США).

Встановлено спосіб реалізації нерухомого майна - квартири загальною площею 80,95 кв. м, житловою площею 45,90 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , шляхом надання іпотекодержателю - ПАТ КБ «ПриватБанк» права продажу вказаного предмета іпотеки, з укладанням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виселено ОСОБА_2 з квартири, яка є предметом іпотеки та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

В решті позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Відстрочено виконання даного рішення в частині звернення стягнення та виселення до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Тячівського районного суду від 10 грудня 2015 року змінено в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором, способу продажу предмету іпотеки, та застосування мораторію на стягнення майна, шляхом викладення абзаців два, три і сім резолютивної частини рішення суду першої інстанції в наступній редакції:

у рахунок погашення основного зобов`язання за кредитним договором № MKTWGK00000027 від 06 вересня 2007 року укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 у розмірі заборгованості на загальну суму 54 356,79 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 27 квітня 2012 року складає 434 185,73 грн, з якої: 31 719,15 дол. США - заборгованість за кредитом; 9 618,77 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 155,35 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом та 9 863,52 дол. США заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 07 вересня 2007 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , а саме:

нерухоме майно - квартира на три житлові кімнати, житловою площею 45,90 кв. м, загальнокорисною площею 80,95 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності за договором купівлі-продажу від 07 вересня 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу Гунда А. М. за реєстровим № 3750 - шляхом застосування процедури продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд за початковою іпотечною ціною визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, але в будь-якому разі не менше за вартість визначену в іпотечному договорі у розмірі 284 100,00 грн, що в еквіваленті при перерахунку на долари США по офіційному курсу Національного банку України на день укладення договору іпотеки складає суму 56 257,43 дол. США без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що дане рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення ОСОБА_2 не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304 - VII.

У решті вимог, рішення суду першої інстанції, залишено без змін.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листопаді 2017 року засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року, в якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Станом на дату постановлення цієї ухвали від інших учасників справи не надходило заперечень на вищезазначену касаційну скаргу.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року, витребувано матеріали справи з Тячівського районного суду Закарпатської області та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 09 жовтня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик