ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9730/18 Номер провадження 22-ц/814/1911/19Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Прядкіної О.В.,

секретар: Зеленська О.І.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника адвоката Шинкаренко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 травня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Шевченківський ВДВС ГТУЮ в Полтавській області, про стягнення заборгованості за аліментами, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період час з 01 травня 2013 року по 01 жовтня 2018 року у сумі 97 406 грн. 75 коп., інфляційних втрат, неустойки (пені), трьох відсотків річних від суми боргу по сплаті аліментів за період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2018 року у сумі 25 458 грн. 51 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2010 року із ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 квітня 2010 року до досягнення дитиною повноліття.

27 квітня 2010 року був виданий виконавчий лист № 2-1363/10, який перебуває на виконанні у Шевченківському ВДВС м.Полтави.

Згідно довідки-розрахунку заборгованість за аліментами за період з 01 травня 2013 року по 01 жовтня 2018 року склала 97406 грн. 75 коп.

Оскільки відповідач заборгованість не погашає, прохала стягнути з врахуванням строків позовної давності за період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2018 року три відсотки річних у сумі 4754 грн. на суму боргу 52776 грн. 75 коп. за вказаний період, втрати від інфляції з урахуванням індексу інфляції за вказаний період у сумі 20 126 грн. 07 коп. та пеню за 1096 днів у сумі 578 грн. 44 коп.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 травня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментам за період з 01 вересня 2010 року по 01 жовтня 2018 року у сумі 92 736 грн., інфляційні втрати за період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2018 року у сумі 20 883 грн., 3 % річних у сумі 1 706 грн. 72 коп., пеню за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 622 грн. 95 коп., а всього 115829 грн. 17 коп.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочення сплати заборгованості по аліментах - відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 158 грн. 29 коп.

Частково не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про розстрочення сплати заборгованості по аліментах та постановити в цій частині нове, яким задовольнити його заяву.

Вважає, що районним судом не взято до уваги факт визнання розміру суми заборгованості по аліментам, оскільки не має постійного заробітку, має ще одну дитину від іншого шлюбу на утримання та матір пенсіонерку, що унеможливлює погашення заборгованості одним платежем на суму 115 829 грн. 17 коп.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що він не погоджується з рішенням суду лише в частині відмови йому у розстроченні сплати заборгованості по аліментах.

Таким чином, апеляційним судом перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03 квітня 2007 року (а.с.8).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2010 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 квітня 2010 року до досягнення дитиною повноліття (справа № 2-1363/10) (а.с.7).

Згідно довідки розрахунку виданої Шевченківським ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області за виконавчим листом № 2-1363/10 виданим 27 квітня 2010 року заборгованість станом на 01 травня 2013 року становить 19155 грн. 25 коп., за період з травня 2013 року по вересень 2018 року включно заборгованість становить 97406 грн. 75 коп. (а.с.10).

Відповідач подав до суду копії квитанцій про сплату аліментів від 04 листопада 2011 року на суму 300 грн., від 23 вересня 2011 року на суму 300 грн., 12 січня 2011 року на суму 250 грн., 11 квітня 2011 року на суму 250 грн., 28 грудня 2011 року на суму 300 грн., 11 березня 2011 року на суму 250 грн., 24 травня 2011 року на суму 300 грн., 05 серпень 2011 року на суму 300 грн., 07 серпня 2012 року на суму 300 грн., 25 вересня 2012 року на суму 300 грн., 10 травня 2012 року на суму 300 грн., 02 квітня 2012 року на суму 300 грн., 30 жовтня 2010 року на суму 250 грн., 26 березня 2012 року на суму 300 грн., 30 листопада 2010 року на суму 250 грн., 27 червня 2013 року на суму 300 грн., 09 серпня 2013 року на суму 300 грн., 16 жовтня 2013 року на суму 300 грн., 19 листопада 2013 року на суму 300 грн., 19 грудня 2013 року на суму 300 грн.08 липня 2013 року на суму 300 грн., 22 травня 2013 року на суму 300 грн., 25 липень 2013 року на суму 300 грн., 16 вересня 2013 року на суму 300 грн., 11 квітня 2013 року на суму 300 грн., 27 травня 2013 року на суму 300 грн., 26 квітня 2013 року на суму 300 грн., 13 січня 2013 року на суму 300 грн., 23 липня 2014 року на суму 300 грн. (а.с.43-47).

З врахуванням вказаних квитанцій Шевченківським ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області видано уточнену довідку, згідно якої заборгованість за виконавчим листом № 2-1363/10 нараховується з 01 вересня 2010 року та станом на 01 жовтня 2018 року становить 92736 грн. (а.с.81-82).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та відхиляючи заяву ОСОБА_2 про розстрочення сплати заборгованості по аліментам, районний суд виходив з того, що твердження відповідача про скрутне матеріальне становище та змінений сімейний стан не спростовують факту його ухилення від сплати аліментів у повному розмірі та не звільняють від обов`язку сплачувати аліменти.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 180 СК України встановлено, обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Згідно ч. 4ст.195 СК України, розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

На даний час ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, досі не має постійного заробітку, підробляє на підрядних роботах, на його утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення три річного віку, він регулярно сплачує аліменти з жовтня 2018 року, а тому є доцільним розстрочення заборгованості по аліментах.

Однак, частинами1, 5 ст. 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Суд може відстрочити сплату заборгованості за аліментами, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів. Більше того, у випадку, якщо платник аліментів, у якого виникла заборгованість, доведе, що зможе це зробити через певний час (наприклад, отримає спадщину або отримає кошти внаслідок продажу власного майна), суд може врахувати цю обставину і відстрочити сплату заборгованості на певний час. Платник аліментів, відповідно до ст. 197 СК України, може просити суд надати йому можливість сплатити заборгованість певними частками, а не повністю, тобто розстрочити платежі.

Проте, ключовою підставою для розгляду заяви про розстрочення сплати заборгованості по аліментах, є постановлене судоверішення яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Оскільки, на час звернення ОСОБА_2 з заявою про розстрочення сплати заборгованості по аліментах не було ухвалено рішення по суті позовних вимог щодо стягнення заборгованості по аліментах, - не виникла підстава щодо їх розстрочення, тому немає правових підстав для її задоволення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка.

Висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, понесені на правничу допомогу у розмірі 1 500 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 травня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 квітня 2019 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 500 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Прядкіна О.В.