Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 541/347/17

провадження № 61-29695св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , на рішення Мирогородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2017 року в складі судді Сидоренка Ю. В. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 05 липня 2017 року в складі колегії суддів: Панченка О. О., Бутенко С. Б., Пікуля В. П.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Позовна заява мотивована тим, що 23 березня 2014 року він обміняв, належний йому автомобіль, марки Renault Megane1.4, 1997 року випуску, на автомобіль марки FordFocus, 1999 року випуску, який належав відповідачу, та здійснив доплату за такий автомобіль у розмірі 1 000,00 доларів США. 12 червня

2014 року під час перевірки, здійсненої працівниками Кіровоградського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - Кіровоградський РВ УМВС України), було встановлено, що номер кузова автомобіля марки Ford Focus, 1999 року випуску не співпадає з національною базою даних, у зв`язку із чим автомобіль було вилучено. З Кіровоградського РВУМВС України в Кіровоградській області автомобіль вилучено посадовими особами Кіровоградської митниці згідно з протоколом про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил від 24 червня 2014 року № 72/90100/14, яким визначено орієнтовну вартість автомобіля у розмірі 75 000,00 грн. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2014 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2015 року, закрито провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

13 лютого 2015 року позивач звертався до Кіровоградської митниці з письмовою заявою про повернення автомобіля марки FordFocus, 1999 року випуску, проте йому було відмовлено. Посилався на те, що внаслідок неповідомлення відповідачем під час обміну про те, що автомобіль марки Ford Focus, 1999 року випуску, ввезено на територію України поза митним контролем та було підроблено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що стало підставою вилучення указаного автомобіля у позивача, йому заподіяно шкоду в розмірі вартості вилученого автомобіля - 7 500,00 доларів США, що еквівалентно 203 700,00 грн.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 203 700,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області

від 17 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05 липня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відсутні належні та допустимі докази того, що між сторонами було укладено договір міни автомобілів, тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень частини першої статті 661 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У вересні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що судові рішення є законними і обґрунтованими.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судам установлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 березня 2016 року, у задоволенні позову

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору міни, визнання права власності та зобов`язання повернути автомобіль відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 березня 2016 року залишено без змін.

Частиною третьою статті 61 ЦПК України 2004 року передбачено, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що автомобіль марки Ford Fokus, 1999 року випуску, (VIN)

№ НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1,6 см куб., бензин, чорного кольору, ввезений на митну територію України невстановленою особою поза митним контролем, що свідчить про те, що митне оформлення зазначеного товару не здійснювалося та відповідно не сплачувалися передбачені законодавством митні платежі.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , указаний автомобіль марки Ford Fokus, 1999 року випуску належить

ОСОБА_4

12 червня 2014 року зазначений автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , було затримано працівниками відділу Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Кіровоградській області у зв`язку із підозрою на те, що він незаконно перебуває на митній території України та складено щодо ОСОБА_1 13 червня 2014 року протокол про порушення митних правил № 72/9100/14 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 484 Митного кодексу України, а саме: використання автомобіля ввезеного на митну територію України поза митним контролем.

Головним державним інспектором Кіровоградської митниці Міністерства доходів і зборів України складено протокол про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил

від 24 червня 2014 року № 72/90100/14, згідно якого на підставі статей 508, 511 Митного кодексу України, вилучено транспортний засіб марки Ford Fokus,

1999 року випуску, (VIN) № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1,6 см. куб., бензин, чорного кольору, вартість якого складає 750 00,00 грн.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2014 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Кіровоградської області

від 05 лютого 2015 року, провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 484 Митного кодексу України.

Листом від 23 лютого 2015 року Кіровоградської митниці Міністерства доходів і зборів України повідомлено представника позивача, що відповідно до норм Митного кодексу Україниправовими підставами для видачі автомобіля Ford Fokus, 1999 року випуску, ОСОБА_1 є: наявність у позивача документів про право власності на зазначений транспортний засіб або відповідне доручення від його власника; проведення митного оформлення автомобіля згідно встановленого чинним законодавством порядку; сплата митних платежів передбачених чинним законодавством при ввезенні на митну територію України автомобіля. Враховуючи викладене, дата та час видачі зі складу митниці автомобіля Ford Fokus, 1999 року випуску, (VIN) № НОМЕР_1 громадянину ОСОБА_1 , можуть бути погодженні при наявності наведених вище правових підстав.

Переглядаючи судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що відмова у задоволенні позову ОСОБА_1 є обґрунтованою, підстави для визнання договору міни дійсним відсутні, оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують його укладення. Крім того, посилався, що судами правильно зроблені висновки про те, що відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на автомобіль марки Ford Fokus, 1999 року випуску, оскільки ОСОБА_1 не набув права власності на спірний автомобіль у передбачений законом спосіб.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 661 ЦК України, у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 10 ЦПК України 2004 року).

Положеннями статей 715, 716, 203, 208 ЦК України, абзаців 12,13 пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів ,а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388), статті 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлені наступні правила придбання легкових автомобілів: відчужувач та набувач повинні укласти договір про придбання автомобіля (договір купівлі-продажу, міни, дарування, тощо); підставою для реєстрації транспортного засобу у підрозділах Державної автомобільної інспекції (далі - ДАІ) є правочин щодо придбання автомобіля, який має бути нотаріально посвідченим; право власності на автомобіль виникає у власника з моменту фактичної передачі автомобіля, якщо інше не встановлено договором; перед відчуженням, передачею транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах ДАІ.

Отже, відчуженню та реєстрації підлягає лише правомірно придбаний транспортний засіб, при цьому перед відчуженням автомобіль має бути знятий з обліку - вказані приписи є істотними умовами угоди щодо відчуження автомобіля.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що відсутні належні та допустимі докази того, що між сторонами було укладено договір міни автомобілів, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини першої статті 661 ЦК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 05 липня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська