ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5622/18

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/58/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Логвіної Т.В. від 25 вересня 2018 року, місце ухвалення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 05 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання вкладником за договором банківського вкладу, визнання права власності на вклад, зобов'язання вчинити певні дії, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., в якому просила визнати її вкладником за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях №004-24504-160115 від 16.01.2015 року; визнати за нею право власності на вклад за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях у гривнях №004-24504-160115 від 16.01.2015 року; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях №004-24504-160115 від 16.01.2015 року. Вимоги заявленого позову ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що 16.01.2015 року згідно договору №004-24504-160115 банківського вкладу (депозиту) ''Найкращий від Миколая'' у гривнях вона зробила у ПАТ ''Дельта Банк'' депозитний вклад в сумі 190 000 грн. на строк по 16.04.2015 року включно. У разі закінчення строку залучення вкладу, вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, відкритий на ім'я вкладника в установі банку. У позові ОСОБА_2 вказує, що основна частина вкладу, яка обліковується на її рахунку згідно з договором №004-24504-160115 від 16.01.2015 року банківського вкладу (депозиту) ''Найкращий від Миколая''у гривнях, банком не повернута, також кошти не відшкодовано і Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб''. У позові ОСОБА_2 також зазначає, що умови договору банківського вкладу на момент його укладення були публічними та однаковими для всіх споживачів банківських послуг, при цьому договір було укладено на оголошених банком умовах.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.09.2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. про визнання вкладником за договором банківського вкладу, визнання права власності на вклад, зобов'язання вчинити певні дії, задоволено. Судом визнано ОСОБА_2 вкладником за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях №004-24504-160115 від 16.01.2015 року. Визнано за ОСОБА_2 право власності на вклад за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях у гривнях №004-24504-160115 від 16.01.2015 року. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В. подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях номер 004-24504-160115 від 16.01.2015 року.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.09.2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог заявленого позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його судом ухвалено без врахування норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зазначають, що у спорах, пов'язаних з діяльністю банка, в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, норми Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, при цьому даний закон є пріоритетним щодо інших законодавчих актів у зазначених правовідносинах. Доводи апеляційної скарги стверджують, що при розгляді даного спору по суті суд першої інстанції не прийняв до уваги тих обставин, що перерахування коштів з рахунку вкладника на рахунок третьої особи, вчинене в середині одного і того ж банку, який має картотеку несплачених розрахункових документів на кореспондентському рахунку, не призводить до фактичної передачі грошових коштів від платника до отримувача, незважаючи на наявну технічну можливість здійснення розрахункових проводок за допомогою внутрішніх проводок. Доводи апеляційної скарги також вказують, що кошти на рахунок позивача фактично вносились третіми особами, шляхом безготівкового перерахування, що є порушенням приписів нормативно-правових актів Національного банку України, при цьому сама операція порушує не тільки приписи законодавства, а і суперечить договірним умовам. Доводи апеляційної сарги стверджують, що умови договорів банківських вкладів, укладені між банком та фізичними особами, за якими здійснювались перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, які є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, і за даних обставин, вказані договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідач під час процедури перевірки та виявлення правочинів, які містять ознаки нікчемних, діяв виключно в межах процедури, визначеної Законом України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', який є спеціальним у спірних правовідносинах, направивши на адресу позивача повідомлення про нікчемність правочину.

В судове засідання апеляційного суду позивач, представники відповідача, третьої особи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.134,135,136), не з'явились. Від позивача ОСОБА_2 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання з проханням розглянути справу за її відсутності. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Виходячи із приписів вказаної норми права, датою прийняття постанови є 25.02.2019 року.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 16.01.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ ''Дельта Банк'' було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №004-24504-160115 ''Найкращий від Миколая'' у гривнях, відповідно до якого сума вкладу складала 190 000 грн. та була залучена на строк по 16.04.2015 року включно (а.с.15). Банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1, відповідно до п.1.6. договору банківського вкладу (депозиту).

Також між позивачем та ПАТ ''Дельта Банк'' було укладено додаткову угоду №1 від 16.01.2015 року до вказаного договору банківського вкладу (а.с.16), відповідно до якої сторони домовились викласти п.1.8. статті 1 договору в наступній редакції: ''Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що п.5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений''.

Згідно платіжного доручення №44447818 від 16.01.2015 року (а.с.17), ОСОБА_4 перерахувала ОСОБА_2 на її вкладний (депозитний) рахунок номер НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 190 000 грн.

02.03.2015 року постановою Правління Національного банку України №150 ''Про віднесення публічного акціонерного товариства ''Дельта Банк'' до категорії неплатоспроможних'', банк віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с.64-65). 02.03.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №51 ''Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві ''Дельта Банк'', згідно з яким з 03.03.2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ ''Дельта Банк'' з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ ''Дельта Банк'' Кадирова В.В. (а.с.66),

02.10.2015 року постановою Національного банку України №664 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ ''Дельта Банк'' (а.с.69), відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ ''Дельта Банк'' з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.

Згідно протоколу від 15.09.2015 року засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ ''Дельта Банк'', було затверджено результати перевірки, якими виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, які є нікчемними відповідно до п.7 ч.3 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' (а.с.39-40). З додатку №1 до протоколу засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ ''Дельта Банк'' від 15.09.2015 року вбачається, що договір №004-24504-160115 від 16.01.2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ ''Дельта Банк'', включено до переліку нікчемних правочинів за №1375 (а.с.41).

Наказом Тимчасової адміністрації ПАТ ''Дельта Банк'' №813 від 16.09.2015 року (а.с.42), було наказано застосувати наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та перелік яких наведено у додатку №1 до цього наказу. З додатків №1, №2 до наказу №813 від 16.09.2015 року вбачається, що договір №004-24504-160115 від 16.01.2015 року, який було укладено між ОСОБА_2 та банком, було включено до переліку нікчемних договорів.

Задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні прийшов до висновку, що укладений договір банківського вкладу є правомірним, його недійсність законом або судом не встановлена, і за даних обставин у відповідача були відсутні підстави для віднесення вказаного договору до категорії нікчемних правочинів, а також у відповідача були відсутні підстави для відмови позивачу у відшкодуванні коштів за цим договором за рахунок коштів третьої особи.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що вказаний висновок суду першої інстанції не узгоджується із фактичними обставинами даної справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до приписів ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Законом України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.1 статті 3 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Аналіз функцій Фонду, регламентованих положеннями статей 4, 26, 27, 37, 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' свідчить про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб приймає участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку, він ухвалює обов'язкові для банків та інших осіб рішення, а з іншого, здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку, тобто представляє банк у приватноправових відносинах з третіми особами.

Як вбачається із вимог заявленного позову, позивачем ОСОБА_2 заявлено позовні вимоги про визнання її вкладником за договором банківського вкладу, визнання права власності на вклад та зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства ''Дельта Банк'' подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, не визнаючи її право на відшкодування, прийняв рішення про віднесення правочину, укладеного банком з позивачем, до нікчемних.

Згідно частин 1,2,10 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 даної статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону.

Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі ч. 2 статті 215 ЦК України та ч.3 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' незалежно від того, чи проведена перевірка правочинів, передбачена ч.2 статті 38 даного Закону, і видане з цього приводу рішення.

Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Зазначена позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №910/24198/16, від 04.07.2018 року у справі №819/353/16, від 03.10.2018 року у справі №826/4280/16.

Оскільки наказ (рішення) про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому внаслідок прийняття цього рішення не можуть порушуватись будь-які права таких осіб.

Приймаючи до уваги наведене, можна зробити висновок, що права позивача ОСОБА_2 не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку, як юридичної особи.

При цьому необхідно зазначити, що посилання відповідача на ті обставини, що договір банківського вкладу (депозиту) ''Найкращий від Миколая'' у гривнях №004-24504-160115 від 16.01.2015 року є нікчемним на підставі п.7 ч.3 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', не заслуговують на увагу, оскільки зазначена норма закону визначає підстави визнання нікчемними правочинів (договорів) неплатоспроможного банку, в той час, як спірний договір було укладено, коли АТ ''Дельта Банк'' на підставі постанови НБУ від 30.10.2014 року №692/БТ було віднесено до категорії проблемних.

За даних обставин, договір банківського вкладу (депозиту) ''Найкращий від Миколая'' у гривнях №004-24504-160115 від 16.01.2015 року не може вважатися нікчемним, він є оспорюваним з огляду на його невизнання відповідачем, проте, відповідач з відповідним позовом до ОСОБА_2 не звертався.

Згідно приписів статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, договір банківського вкладу (депозиту) ''Найкращий від Миколая'' у гривнях №004-24504-160115 від 16.01.2015 року станом на час розгляду даної справи є дійсним, при цьому позивач вважається вкладником за даним договором. Приймаючи до уваги наведене, відсутні підстави для задоволення вимог заявленного позову в частині щодо визнання ОСОБА_2 вкладником за вказаним договором та визнання за позивачем права власності на даний вклад, у зв'язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у вказаній частині.

Вирішуючи спір в частині вимог позову про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства ''Дельта Банк'' Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно статті 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Частина 1 статті 19 ЦПК України визначає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч.1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України ''Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони'', за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України ''Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень'';

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України ''Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років''.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з учасників спору - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Законом України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону, уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом статті 3 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Відповідно до частини 1 статті 4 даного Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 вказаного Закону, серед яких, зокрема, здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами; акумулювання коштів, отриманих з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Також відповідно до статті 6 даного Закону, Фонд наділено повноваженнями видавати нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством, з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Статтею 27 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' регламентовано порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Приписами ч.1 статті 54 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' регламеновано, що рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Приймаючи до уваги наведене, Фонд є державною спеціалізованою установою, юридичною особою публічного права, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження в подальшому реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Вказаний висновок висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі №813/6392/15, від 13.06.2018 року у справі № 820/12122/15, від 20.06.2018 року у справі №813/5250/15.

При ухваленні рішення у даній справі в частині розгляду позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства ''Дельта Банк'' подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд першої інстанції необгрунтовано не звернув увагу на вищенаведене, і при цьому невірно визначився з юрисдикцією спору.

Спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, з урахуванням встановленого ч.1 статтею 26 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' граничного розміру відшкодування за вкладами.

Вказані висновки висловлені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.04.2018 року у справі №820/11591/15, від 04.07.2018 року у справі №826/1476/15, від 04.07.2018 року у справі №461/519/17.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства ''Дельта Банк'' Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне повідомити ОСОБА_2, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 25.09.2018 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання вкладником за договором банківського вкладу, визнання права власності на вклад.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "ДельтаБанк" про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях №004-24504-160115 від 16.01.2015 року, закрити.

Повідомити ОСОБА_2, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Оскільки позивач ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору на підставі приписів ч.3 статті 22 Закону України ''Про захист прав споживачів'', публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" в порядку статті 141 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України документально підтверджені понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.101) у розмірі 3 171 грн. 60 коп.

Керуючись Законом України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', статтями: 141; п.1 ч.1 статті 255, 256, 367, 368, 374; п.4, ч.1, ч.2 статті 376, ч.1 статті 377, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 вересня 2018 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання вкладником за договором банківського вкладу, визнання права власності на вклад.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях №004-24504-160115 від 16.01.2015 року, закрити.

Повідомити ОСОБА_2, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 171 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 25.02.2019 року.

Головуючий: Судді: