У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.,

за участю секретаря судового засідання Пазяк С.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Роман Владислава Яношевича,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою, де суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Роман В.Я., стягувач: ОСОБА_4 , згідно з якою просить:

визнати протиправними дії головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Роман В.Я. та скасувати постанову головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Роман В.Я. від 24.07.2019 року ВП № 54231802 в частині стягнення з неї виконавчого збору;

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Роман В.Я. від 30.07.2019 року ВП № 59277122 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Роман В.Я. від 24.07.2019 року ВП № 54231802 про стягнення з неї виконавчого збору.

В обґрунтування поданої скарги заявник посилається на те, що 12.08.2019 року вона отримала рекомендоване поштове відправлення, в якому містився лист головного державного виконавця Роман В.Я. за вих. № 46427 від 30.07.2019 року про відкриття виконавчого провадженням, за змістом якого зрозуміла, що державним виконавцем Роман В.Я. 30.07.2019 року відкрито виконавче провадження на виконання постанови № 54231802 від 24.07.2019 року, винесеної при її примусовому виконанні. До листа не було додано один документ постанову про відкриття виконавчого провадження № 59677122.

У зв`язку з цим, 13.08.2019 року вона подала державному виконавцю заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 54231802. У той же день їй надано можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та отримати копії документів із виконавчого провадження № 54231802 та відкритого 30.07.2019 року виконавчого провадження № 59677122, на виконання постанови № 54231802, виданої 24.07.2019 року головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Роман В.Я. при її примусовому виконанні.

За таких обставин, 13.08.2019 року, при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження № 54231802 та № 59677122 їй стало відомо про ухвалення державним виконавцем Роман В.Я.: 24.07.2019 року постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженій № 54231802, на виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду № 308/3936/16-ц; 30.07.2019 року постанови про відкриття виконавчого провадження № 596677122 по примусовому виконанню постанови № 54231802, виданої 24.07.2019 року.

Вважає, що при ухваленні вказаних постанов державний виконавець діяв протиправно, відповідно ухвалені ним вищевказані постанови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Зауважує, що 20.06.2017 року Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист у судовій справі № 308/3936/16-ц, яким її зобов`язано усунути ОСОБА_4 перешкоди у вихованні, спілкуванні, побаченнях та особистих зустрічах з: донькою ОСОБА_5 , 2011 р.н. (на день видання виконавчого листа 6 років); та сином ОСОБА_6 , 2014 р.н. (на день видання виконавчого листа 3 роки). Визначено способи участі ОСОБА_4 шляхом: надання періодичних побачень кожного першого та третього тижня місяця, у дні народження, дітей, батька та святкові дні, з ночівлею з п`ятниці до неділі без участі матері; щороку з 15.08 по 30.08 та 25.12 по 05.01 для спільного рекреаційного відпочинку без участі матері. Тобто, виконати дане рішення одноразово неможливо, зобов`язання за ним носять індивідуальний, періодичний та довгостроковий характер.

Вказаний виконавчий лист ОСОБА_7 передано на виконання до ДВС та головним державним виконавцем Роман В.Я. відкрито виконавче провадження № 54231802.

Постанову про відкриття виконавчого провадження № 54231802 вона не отримувала. В матеріалах, цього ж виконавчого провадження знаходиться постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 54231802 від 24.07.2019 року, на виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду № 308/3936/16-ц.

За змістом постанови від 24.07.2019 року, про існування якої вона довідалася 13.08.2019 року, державний виконавець вважає, що з неї слід стягнути виконавчий збір у сумі 8346 грн. Не направляючи постанову від 24.07.2019 року на її адресу 30.07.2019 року державний виконавець відкриває виконавче провадження № 59677122, на виконання ухваленої ним вищевказаної постанови про стягнення цього ж виконавчого збору щодо виконання того ж виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду у судовій справі № 308/3936/16-ц.

Дії державного виконавця вважає протиправними, а ухвалені ним постанови незаконними та такими, що підлягають скасуванню у зв`язку з тим, що державний виконавець не здійснював жодних примусових дій на виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду.

Наголошує на тому, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: фактичне виконання судового рішення; вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Вказує, що рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19.05.2017 року, на виконання якого видано виконавчий лист, що є предметом виконання ДВС, є рішенням немайнового характеру. Порядок виконання таких рішень передбачений розділом VIII Закону України «Про виконавче провадження».

Положення Закону, що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані, без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору.

Звертає увагу на те, що виконати рішення Ужгородського міськрайонного суду в частині усунення перешкод у вихованні, побаченнях та спілкуванні з дітьми може лише вона. Жодних перешкод у виконанні рішення суду вона не чинила, ОСОБА_7 мав можливість у будь-який час, визначений судом спілкуватися з дітьми. В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази примусового виконання державним виконавцем Роман В.Я. виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження, з яким вона ознайомилася, відсутні докази, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 10 Закону.

Заявник зазначає, що рішення суду може бути виконано лише нею боржником, державний виконавець взагалі не в змозі без її участі (боржника) в примусовому порядку виконати дане рішення, а отже й відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Враховуючи наведені обставин, заявник вважає, що в даному випадку стягнення виконавчого збору згідно з постановою державного виконавця від 24.07.2019 року є безпідставним та необґрунтованим, що свідчить про її протиправність в частині стягнення з мене виконавчого збору.

Заявник та її представник у судовому засіданні вимоги скарги підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Стягувач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомлено.

Головний державний виконавець Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Роман В.Я. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги з підстав, наведених у відзиві на скаргу. Наголошує на безпідставності вимог заявника з огляду на те, що вимоги боржника про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору винесеної при виконанні виконавчого листа № 308/3936/16-ц, виданого 20.06.2017 року Ужгородським міськрайонним судом, взагалі не обґрунтовані. Тобто, боржник просить скасувати постанови про стягнення з боржника виконавчого збору не вказавши яку саме норму Закону України «Про виконавче провадження» порушено при їх винесенні, що є неприпустимим. Зауважує, що на виконанні в Ужгородському МВ ДВС перебувало виконавче провадження № 54231802 по виконанню виконавчого листа № 308/3936/16-ц, виданого 20.06.2017 року Ужгородським міськрайонним судом. 05.07.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано боржника виконати рішення суду. В процесі виконання вказаного виконавчого документу державним виконавцем вживалися заходи примусового виконання, а саме: здійснювалися виклики боржника, складалися акти державного виконавця, перевірялося виконання рішення боржником, розглядалися заяви сторін виконавчого провадження, надсилалися запити та проводилися інші дії, передбачені Законом. 24.07.2019 року до відділу надійшла заява від стягувача про повернення виконавчого документа без виконання. 24.07.2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 24.07.2019 року державним виконавцем, керуючись ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконане провадження», у зв`язку з тим, що виконавчий збір не стягнуто та завершенням виконавчого провадження винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 8346 грн., яку надіслано боржнику для відома та виконання. Зазначає, що стягувач звернувся із заявою про повернення виконавчого документу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VІІІ, у зв`язку з чим настають наслідники, які передбаченні ч. 1 ст. 40 Закону № 1404-VIII якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору. Враховуючи вимоги ст. ст. 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», вважає, що державним виконавцем у повній відповідності Закону винесено постанову про стягнення з боржників виконавчого збору, які виконуються у порядку передбаченому Законом, а відтак, дії державного виконавця вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства, підстав для їх скасування немає.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження за № 54231802 та № 59677122, суд дійшов висновку, що скаргу слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2017 року (справа № 308/3936/16-ц), що набрало законної сили, серед іншого, задоволено частково збільшені позовні вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Ухвалено зобов`язати ОСОБА_1 усунути ОСОБА_4 перешкоди у вихованні, спілкуванні, побаченнях та особистих зустрічах з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Визначити такі способи участі ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом надання побачень та спілкування з дітьми в наступні дні: кожного заступлення ОСОБА_1 у нічну зміну з 19:00 год. до 08:00 год. наступної доби з ночівлею доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання батька дітей ОСОБА_4 без присутності матері дітей ОСОБА_1 ; кожного першого та третього тижня місяця з 17:30 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі з ночівлею доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання батька дітей ОСОБА_4 без присутності матері дітей ОСОБА_1 ; у дні народження доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у святкові дні Різдво Христове та Великдень з 15:00 год. до 18:00 год. без присутності ОСОБА_1 ; щороку з 09:00 год. 15 серпня до 18:00 год. 30 серпня та з 17:00 год. 29 грудня по 5 січня для спільного рекреаційного відпочинку та оздоровлення доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою домовленістю між батьками. Початок та закінчення зустрічі ОСОБА_4 відбувається за місцем проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 В решті позовних вимог відмовлено.

На підставі вказаного рішення судом 20.06.2017 року видано виконавчий лист, який пред`явлено стягувачем ОСОБА_4 до виконання в Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

05.07.2017 року головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Роман В.Я. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа (ВП № 54231802). Цією ж постановою з боржника постановлено стягнуто виконавчий збір у розмірі 6400 грн. (п. 3 постанови).

Згідно із заявою ОСОБА_4 від 27.07.2017 року, адресованою начальнику Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, що міститься у матеріалах виконавчого провадження, стягувачем повідомлено, що з моменту відкриття виконавчого провадження № 54231802 боржником рішення суду виконується належним чином.

У подальшому стягувачем подавалися органу ДВС заяви від 31.07.2017 року, 18.08.2017 року та повідомлення від 16.11.2017 року про невиконання рішення суду боржником.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження (ВП № 54231802), державним виконавцем здійснювався виклик боржника, складався акт державного виконавця, розглядалися заяви сторін виконавчого провадження, надсилалися відповідні запити за місцем роботи боржника.

24.07.2019 року стягувачем ОСОБА_4 на ім`я в.о. начальника Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області подано заяву про повернення зазначеного виконавчого листа.

Головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Роман В.Я. 24.07.2019 року винесено постанову про повернення виконавчого листа у справі № 308/3936/16-ц, виданого 20.06.2017 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

24.07.2019 року головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Роман В.Я. винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 8346 грн. на підставі ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні № 54231802.

30.07.2019 року головним державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Роман В.Я. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 59677122) з виконання постанови № 54231802 від 24.07.2019 року Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про стягнення з боржника на користь держави виконавчого збору у розмірі 8346 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи.

За приписами ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Приписами ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною зазначено у ст. 64-1 Закону № 1404-VIII.

Так, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Приписами ст. 63 Закону № 1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить, що під час виконання рішень про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною державний виконавець фактично надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення.

Як вже зазначалося, 05.07.2017 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття провадження (ВП № 542231802) за виконавчим листом про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Відповідно до п. 2 вказаної постанови боржнику необхідне виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Разом з тим, у п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 6400 грн.

Після подання стягувачем заяви про повернення виконавчого листа державним виконавцем 24.07.2019 року прийнято відповідну постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Цього ж дня, 24.07.2019 року, державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 8346 грн.

Однак, матеріали виконавчого провадження не містять даних, що під час виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною державний виконавець фактично надав боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку державний виконавець вчиняв подальші дії залежно від участі боржника в процесі виконання рішення, визначені приписами Закону № 1404-VIII.

Натомість, матеріали виконавчого провадження містять лише акт державного виконавця від 15.08.2017 року, згідно з яким ОСОБА_1 повідомила про свій намір виїхати за межі області разом з дітьми на відпочинок до моря на десять днів, починаючи з 16.08.2017 року, у зв`язку з чим повідомила про неможливість виконати зобов`язання за рішенням суду, а також складений виклик державного виконавця від 29.08.2017 року, згідно з яким ОСОБА_1 зобов`язано з`явитися до державного виконавця 31.08.2017 року, без жодного обґрунтування того, яким чином боржником не виконано вимоги виконавчого листа.

Таким чином, до перевірки виконання боржником рішення державним виконавцем не вживалися заходи примусового виконання рішення, а після повернення виконавчого документа стягувачу з боржника стягнуто виконавчий збір.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що в даних відносинах стягнення з боржника виконавчого збору є передчасним та необґрунтованим, що свідчить про його невідповідність критеріям правомірності.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Статтями 13, 76, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 року у справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) Європейським судом з прав людини фактично надане тлумачення змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та змісту принципу верховенства права, згідно з яким національне законодавство має бути чітким та узгодженим, відповідати вимозі якості закону, забезпечувати адекватний захист осіб від свавільного втручання у права заявника, а у разі протилежного (тобто у разі неоднозначного трактування норми права) підлягає застосуванню найбільш сприятливий для заявника підхід.

Суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли виконавчий збір є своєрідною грошовою винагородою за примусове виконання судового рішення у результаті саме вжиття органами державної виконавчої служби заходів примусового виконання рішення, тобто за наявності прямого безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між владною управлінською діяльністю адміністративного органу та успішним досягненням завершальної мети судочинства фактом примусового виконання судового рішення.

З урахуванням викладеного, на підставі наданих суду доказів та встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення поданої ОСОБА_1 скарги.

Керуючись ст. ст. 259-261, 354, 355, 450, 451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Роман Владислава Яношевича щодо винесення 24.07.2019 року постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору (ВП № 54231802) при виконанні виконавчого листа у справі № 308/3936/16-ц, виданого 20.06.2017 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, та постанови від 30.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 59677122).

Скасувати постанову головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Роман Владислава Яношевича від 24.07.2019 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 8346 грн. у виконавчому провадженні № 54231802, та постанову головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Роман Владислава Яношевича від 30.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 59677122) з виконання постанови № 54231802 від 24.07.2019 року Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 8346 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В.І. Бедьо