Постанова

Іменем України

27 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2-1751/10

провадження № 61-29491св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на ухвалу Київськогорайонного суду м. Харкова від 09 березня 2017 року у складі судді Бородіної Н. М. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року у складі колегії суддів: Колтунової А. І., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

14 грудня 2009 року АТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, судові витрати та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2010 року позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №ML-709/080/2008 від 20 серпня 2008 року в загальній сумі 676 365,26 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700 гривень, по 850 гривень з кожного відповідача, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень, по 60 гривень з кожного відповідача.

09 лютого 2017 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа на поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заявник посилався на ті обставини, що на виконання вищевказаного рішення Київського районного суду м. Харкова був виданий виконавчий лист на примусове виконання даного рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором.

Як стало відомо представнику ПАТ «ОТП Банк», виконавче провадження за даним виконавчим листом було завершено.

Московським відділом державної виконавчої служби м. Харкова в 2012 році було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ними отримана не була, також не був повернутий і виконавчий лист.

Таким чином, оскільки рішення суду не виконане, то заявник просив суд видати дублікат виконавчого листа у справі №2-1751/10/18 на примусове виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором №ML-709/080/2008 від 20 серпня 2008 року в розмірі 676 365,26 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 березня 2017 року,залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області, в задоволенні заяви ПАТ «ОТП Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого за рішенням суду по справі №2-1751/10/18 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Стягнуто з ПАТ «ОТП Банк» на користь держави судовий збір в сумі 48 грн.

Ухвала суду мотивована тим, що стягувач не виявив належної зацікавленості у реалізації своїх прав щодо виконання рішення суду, про що свідчить той факт, що протягом 6 років не звертався до виконавчої служби за інформацією щодо стану виконавчих листів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

21 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно із статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2019 року вказану справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що недоведеність втрати оригіналу виконавчого документа спростовується довідкою банку про відсутність надходження на адресу стягувача постанови про повернення виконавчого листа. Відсутність оригіналу виконавчого листа процесуально унеможливила пред`явлення його до виконання, і це указує на те, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа пропущено банком з поважних причин та підлягає поновленню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2010 року позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №ML-709/080/2008 від 20 серпня 2008 року в загальній сумі 676 365,26 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700 гривень, по 850 гривень з кожного відповідача, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень, по 60 гривень з кожного відповідача.

17 травня 2011 року представник «ОТП Банк» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчих листів про стягнення заборгованості на підставі вищезазначеного рішення суду.

Згідно відповіді начальника Московського ВДВС м. Харкова від 07 березня 2017 року №7736/14.5-35/дв-2 встановлено, що 04 листопада 2011 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 26468791 з накладенням арешту на майно боржника.

При здійсненні примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу було здійснено реалізацію майна, яке належить боржнику. Проте, коштів від реалізації майна було недостатньо для задоволення вимог кредитора.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду апеляційної інстанцій відповідає вказаним вимогам закону.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявником оскаржуються рішення судів першої та апеляційної інстанцій як в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа, так і в частині відмови у поновленні строків для його пред`явлення.

Водночас, доводи касаційної скарги в частині вирішення питання поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання судом касаційної інстанції не перевіряються, оскільки за приписами статті 389 ЦПК України, не може бути предметом касаційного оскарження.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084сво18).

У зв`язку з наведеним, оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови в поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, не можуть бути предметом касаційного оскарження, а тому колегією суддів не переглядаються.

Касаційна скарга ПАТ «ОТП Банк» не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із Конституцією України, статті 14 ЦПК України 2004 року судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для виконання всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до частини першої та другої статті 370 ЦПК України2004 року замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановленого пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження».

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Статтею 60 ЦПК України (у вказаній редакції) встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналогічні за змістом положення містяться у статтях 77, 81 ЦПК України у чинній редакції.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ПАТ «ОТП Банк», оскільки жодного належного доказу на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа ним надано не було.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що викладені в ній доводи фактично зводяться до переоцінки встановлених обставин, яким суди першої та апеляційної інстанцій надали належну правову оцінку та дійшли правильних висновків.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко