Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 128/4424/16-ц

провадження № 61-31935св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Воробйової І. А., Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - Вінницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Вінницького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на рішення Апеляційного суду Вінницької області у складі колегії суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В., Стадника І. М., від 26 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року Вінницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - Вінницьке РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати щоквартальних платежів згідно з кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 21 листопада 2005 року між Вінницьким РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 27/05, предметом якого є надання пільгового, довготермінового державного кредиту в сумі 116 692 грн на будівництво (реконструкцію) житла на підставі Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 травня 2001 року № 584 (далі - Положення № 584). Житлом, відповідно до кредитного договору, є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 71,87 кв. м.

Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 21 грудня 2016 року становить 17 780,55 грн, з яких 1 135,98 грн пеня. Вказана заборгованість утворилась внаслідок проведення перерахунку розрахунку суми щоквартальних платежів щодо повернення кредиту. Такий перерахунок здійснений у зв`язку з досягненням сином відповідача - ОСОБА_3 повноліття і втратою правового статусу дитини в силу статті 6 СК України.

Відповідно до умов пункту 30 Положення № 584, позичальникові, який має двоє дітей за рахунок бюджетних коштів погашається 25 % суми зобов`язань за кредитом.

Отже, в зв`язку з досягненням ОСОБА_3 повноліття (18 років), одночасно втратила силу пільга у розмірі 25 % суми зобов`язань за кредитом, в зв`язку з чим зроблено перерахунок сум щоквартальних платежів в бік збільшення з 1 398 грн за квартал до 1 864 грн за квартал (в перерахунку на щомісячний платіж - 155,33 грн).

Незважаючи на неодноразові письмові роз`яснення з цих питань, направлення претензій, відповідачем до цього часу не підписаний додатковий договір, перерахунок щоквартального платежу за умови втрати пільги (додаток 2) та графік погашення (додаток до перерахунку щоквартального платежу за умови втрати пільги) і вона продовжує й надалі сплачувати щоквартальні платежі за недіючою пільгою і недіючим розрахунком.

З урахуванням зазначеного, Вінницьке РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати за отриманий кредит у розмірі 16 644,57 грн та пеню за несвоєчасне погашення щоквартальних платежів у розмірі 1 135,98 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у складі судді Ганкіної І. А. від 28 липня 2017 року позов Вінницького РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Вінницького РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заборгованість по оплаті за кредитним договором від 21 листопада 2005 року № 27/05 в сумі 16 644,57 грн та пеню за прострочення сплати щоквартальних платежів в сумі 1 135,98 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у складі сім`ї ОСОБА_1 зменшилась кількість неповнолітніх дітей, наявність яких давала право на пільги, проте відповідач продовжувала сплачувати кошти у меншому розмірі, незважаючи на те, що їй було відомо про збільшення суми виплат, в односторонньому порядку умисно відмовилася укладати додаткову угоду, у зв`язку з втратою нею пільги, а тому відповідач належним чином не виконувала умови кредитної угоди, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову Вінницького РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач не довів правомірність зміни в односторонньому порядку в 3 кварталі 2011 року суми щоквартальних платежів за договором з 1 398,00 грн на 1 864,00 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтня 2017 року Вінницьке РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач належним чином не виконує зобов`язань за договором, оскільки у повному обсязі не сплачує щоквартальні платежі за договором. Відповідно до пункту 30 Положення, в редакції, чинній на час укладення договору, позичальникові, який має двох дітей, за рахунок бюджетних коштів погашається 25 % суми зобов`язань за кредитом. Необхідність проведення перерахунку розрахунку суми щоквартальних платежів щодо повернення кредиту виникла у зв`язку із зміною в статусі і складі сім`ї відповідача, а саме у зв`язку з досягненням дитиною відповідача повноліття і втратою правового статусу дитини, внаслідок чого втратила силу пільга у розмірі 25 % суми зобов`язань за кредитом.

Посилаючись на те, що на момент звернення позивача до суду з цим позовом, постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 245 внесені зміни до пункту 30 Положення № 584, відповідно до яких після отримання зазначених в абзаці першому цього пункту пільг позичальник не може бути їх позбавлений, суд апеляційної інстанції не врахував, що зміни у складі сім`ї ОСОБА_1 відбулись у 2011 році, а зміни до Положення № 584 внесені у 2015 році.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подала заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити рішення апеляційного суду без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві - Кривцовій Г. В.

Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

21 листопада 2005 року між Вінницьким РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», в особі директора ОСОБА_4 ., та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 27/05, згідно з умовами якого позивач від імені держави надав відповідачу прямий адресний (цільовий) кредит в сумі 116 692 грн терміном на 91 квартал з дати укладення кредитного договору.

Згідно з пунктом 1.2. кредитного договору кредит надається на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 71,87 кв. м, згідно з проектом за адресою: АДРЕСА_2 .

З підписанням кредитного договору відповідач взяла на себе зобов`язання сплатити перший внесок (пункт 2.1. Кредитного договору); з дати зарахування коштів кредиту на рахунок позичальника в банку-агенті, що визначений в пункті 2.3. цього договору, протягом кожного кварталу, але не пізніше останнього дня звітного кварталу, сплачувати суми коштів, що визначені у розрахунку розміру щоквартальних платежів (додаток № 2 до цього договору) на рахунок в банку-агенті, вказаний в пункті 1.3. цього договору, до повного виконання зобов`язань за цим договором (пункт 4.2.2. Кредитного договору).

Станом на час укладення кредитного договору від 21 листопада 2005 року склад сім`ї позичальника становив: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (позичальник) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (син).

Додатковим договором № 1 від 11 липня 2007 року про внесення змін до кредитного договору змінено пункти 1.1, 1.3 та 2.1 кредитного договору, відповідно до яких, Фонд від імені Держави надає позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 165 497 грн, терміном повернення 91 квартал з дати укладення кредитного договору (п. 1.1). Протягом терміну, встановленого в пункті 1.1. кредитного договору, позичальник зобов`язується внести суму коштів, що визначена розрахунком погашення кредиту (додаток № 2), на рахунок Фонду в банку-агенті, з яким Фонд уклав угоду про обслуговування кредиту, до повного виконання зобов`язань за кредитним договором від 21 листопада 2005 року (пункт 1.3.). Позичальник вносить на рахунок в банку-агенті, вказаному в пункті 2.3 кредитного договору № 27/05 від 21 листопада 2005 року, згідно розрахунку від 11 липня 2007 року (додаток № 1): кошти попереднього внеску (не менше 3 відсотків), а також кошти на страхування в період будівництва житла в сумі 5 178 грн до 15 липня 2007 року; різницю між фактичною вартістю будівництва (реконструкції) житла і вартістю, встановленою додатком 1 цього договору від 10 липня 2007 року, в сумі 61 674 грн у строки, встановлені в договорі про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла (пункт 2.1). Додаток № 1 від 21 листопада 2005 року замінено на додаток № 1 від 11 липня 2007 року. Інші умови кредитного договору залишені без змін і сторони підтвердили за ними свої зобов`язання.

Згідно з розрахунком розміру кредиту, сум внесків позичальника та суми коштів на страхування в період будівництва (реконструкції) житла (додаток № 1 від 11 липня 2007 року), фактична вартість квартири визначена в розмірі 234 282 грн; вартість частини житла, що перебільшує нормативну 61 674 грн, розрахунковий розмір першого внеску позичальника 10 356 грн; розрахунок загальної суми внесків позичальника 73 367 грн; розмір кредиту склав 165 497 грн.

Відповідно до графіку погашення позичальником зобов`язань за кредитом (додаток № 2 до додаткового договору № 1 від 11 липня 2007 року), відповідач повинна сплачувати щоквартально 1 864 грн у рахунок погашення кредиту.

Згідно з додатковою угодою № 2 від 19 серпня 2009 року про внесення змін до типової кредитної угоди (кредитного договору) № 27/05 від 21 листопада 2005 року сторони домовились про зміну пункту 1.3 та пункту 9 кредитного договору, якими змінено реквізити рахунку Фонду в банку-агенті. Інші умови кредитного договору залишені без змін і сторони підтвердили за ними свої зобов`язання.

05 березня 2010 року ОСОБА_1 звернулась до позивача з заявою про внесення змін до кредитного договору у зв`язку з народженням другої дитини - ОСОБА_5

Додатковою угодою № 3 від 15 березня 2010 року про внесення змін до типової кредитної угоди (кредитного договору) № 27/05 від 21 листопада 2005 року сторони домовились, зокрема, про наступне: 1. Пункт 2.7 кредитного договору викласти в наступній редакції: «2.7. Позичальнику погашається за рахунок бюджетних коштів 25 % суми зобов`язань за користування кредитом». Додаток № 2 від 07 серпня 2007 замінено на Додаток № 3 від 15 березня 2010 року.

Розмір зобов`язань за кредитом з врахуванням додаткової пільги визначено - 104 177,81 грн; розрахунок суми щоквартального платежу, який становив 1 864 грн, перераховано і визначено в розмірі 1 398 грн. Підставою для здійснення перерахунку щоквартального платежу з погашення кредиту було свідоцтво про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 , подане відповідачем.

У 2014, 2015 роках позивач неодноразово звертався до відповідача з листами-претензіями, у яких повідомляв відповідача про те, що у зв`язку з досягненням ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 повноліття (18 років) і, відповідно, втратою правового статусу дитини, одночасно втратила силу пільга у розмірі 25 % суми зобов`язань за кредитом, у зв`язку з чим зроблено перерахунок сум щоквартальних платежів у бік збільшення з 1 398 грн за квартал до 1 864 грн за квартал. Також позивач надсилав відповідачу примірник додаткового договору про внесення змін до даної кредитної угоди з додатком № 2 (перерахунок щоквартальних платежів) для підписання, а графік погашення кредиту.

Додатковий договір № 5 між сторонами не був укладений, відповідач сплачувала щоквартальні платежі у розмірі 1 500 грн.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість зі сплати щоквартальних платежів, яка станом на 21 грудня 2016 року становить 16 644,57 грн, а також 1 135,98 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Згідно з частинами четвертої, сьомої статті 10 Закону України «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні», молоді сім`ї та молоді громадяни можуть одержувати за рахунок бюджетних коштів пільгові довгострокові державні кредити на будівництво і придбання жилих будинків і квартир, на оплату вступних пайових внесків при вступі до молодіжних житлових комплексів, житлово-будівельних кооперативів, а також на обзаведення домашнім господарством. Молоді сім`ї, які мають одну дитину, звільняються від сплати відсотків за користування кредитом; молодим сім`ям, які мають двох дітей, за рахунок бюджетних коштів, крім того, погашається 25 відсотків суми зобов`язань по кредиту, а молодим сім`ям, які мають трьох і більше дітей, - 50 відсотків суми зобов`язань по кредиту.

Пунктом 30 Положення № 584, передбачено, що якщо у складі сім`ї позичальника сталися зміни, які дають йому право на отримання зазначених в абзаці першому цього пункту пільг, він протягом одного місяця подає регіональному управлінню Фонду відповідну заяву та документи встановленого зразка, що підтверджують такі зміни.

Відповідно до пункту 6.6 угоди, якщо позичальник втрачає право на пільги, передбачені пунктами 30, 31 Положення, він зобов`язаний повідомити фонд у місячний термін з моменту виникнення цих змін. Після чого фондом здійснюються відповідні перерахунки розміру щоквартальних платежів, виходячи із залишку суми зобов`язань з дати пред`явлення документів, але не пізніше, ніж через місяць після виникнення зазначених змін.

У справі, що переглядається, установлено, що у зв`язку із досягненням ІНФОРМАЦІЯ_4 року сином відповідача - ОСОБА_3 повноліття (18 років) фонд роз`яснив відповідачу про здійснення перерахунку суми заборгованості у зв`язку з втратою відповідачем пільги, так як у складі сім`ї зменшилась кількість неповнолітніх дітей, які дають право на пільги, а також направлялись примірники додаткового договору про внесення змін до даної кредитної угоди з перерахунком щоквартальних платежів для підписання.

Однак, ОСОБА_1 в односторонньому порядку умисно відмовилася укладати додаткову угоду і продовжувала сплачувати кошти, у розмірі визначеному кредитною угодою, незважаючи на те, що їй було відомо про збільшення суми виплат.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Установивши, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитної угоди, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної помилково виходив із того, що після отримання пільг позичальник не може бути їх позбавлений, як передбачено пунктом 30 Положення № 584, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року, з огляду на таке.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_4 року син відповідача - ОСОБА_3 досяг повноліття (18 років).

29 квітня 2015 року постановою Кабінету Міністрів України внесені зміни до пункту 30 Положення № 584.

Згідно з абзацами 1-3 пункту 30 Положення № 584, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року, позичальник, який не має дітей, сплачує кредит з відсотковою ставкою у розмірі 3 відсотки річних суми зобов`язань за кредитом; позичальник, який має одну дитину, звільняється від сплати відсотків за користування кредитом; позичальникові, який має двох дітей, крім того, за рахунок бюджетних коштів погашається 25 відсотків суми зобов`язань за кредитом на момент застосування пільги; позичальникові, який має трьох і більше дітей, - 50 відсотків суми зобов`язань за кредитом на момент застосування пільги.

Якщо у складі сім`ї позичальника сталися зміни, які дають йому право на отримання зазначених в абзаці першому цього пункту пільг, він протягом одного місяця подає регіональному управлінню Фонду відповідну заяву та документи встановленого зразка, що підтверджують такі зміни. На підставі цих документів та відповідно до цього Положення до кредитного договору вносяться зміни із зазначенням обсягів щоквартальних платежів за кредитом і відсотків за користування ним. Пільги надаються починаючи з дня внесення відповідних змін до кредитного договору.

Після отримання зазначених в абзаці першому цього пункту пільг позичальник не може бути їх позбавлений, крім випадків, коли пільги були отримані на підставі документів, що містять неправдиві відомості, позичальника позбавлено батьківських прав або надання пільг у судовому порядку визнано неправомірним.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з пунктами 2, 3 рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09 лютого 1999 року за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце. Проте, надання зворотної сили в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Отже, посилання апеляційного суду на те, що після отримання пільг позичальник не може бути їх позбавлений, є помилковим, оскільки причини, які стали підставою для позбавлення відповідача пільги (досягнення ІНФОРМАЦІЯ_4 року сином відповідача - ОСОБА_3 повноліття), мали місце до внесення вказаних змін до пункту 30 Положення № 584 .

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Вінницького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року скасувати, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 липня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: Б. І. Гулько І. А. Воробйова Г. В. Кривцова Р. А. Лідовець