Справа № 379/567/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Бакал О.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Тараща в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про усунення перешкод у розпорядженні житловим будинком шляхом зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить зняти арешт та заборону відчуження, що накладений Таращанським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на підставі виконавчого листа №2-115, виданого Таращанським районним судом Київської області, з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Таращанської міської ради 26.06.2003 року.

Позивач, вважаючи, що накладеним арештом на його нерухоме майно порушуються його законні права як власника щодо вільного користування та розпорядження своїм майном, та, враховуючи, що виконавчий документ, на підставі якого був накладений арешт повернутий стягувачу без виконання і станом на 15.11.2018 повторно не пред`являвся, останній звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачем не було подано відзив на позовну заяву.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без участі його та представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу без участі представника, проти задоволення позову - заперечують.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 26.06.2003 виконкомом Таращанської міської ради, належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с. 14-15 ). Згідно довідки №1369 від 14.03.2007, виданої виконкомом Таращанської міської ради, житловому будинку по АДРЕСА_1 присвоєно номер - 36 (а.с.21).

Згідно інформаційної довідки №148112766 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта номер запису про обтяження: 28816643, на підставі виконавчого листа, серія та номер: 2-115, виданий 08.05.2009, видавник Таращанський районний суду, на нерухоме майно позивача, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт. При цьому, обтяжувачем є відділ ДВС Таращанського РУЮ, а особою майно/права якової обтяжуються - ОСОБА_2 , син позивача. Останній співвласником майна позивача - не являється.

Позивач маючи намір розпоряджатися належним йому нерухомим майном та не маючи фактично такої можливості через накладення на нього державним виконавцем арешту та заборони відчуження, звернувся до відповідача із відповідною заявою. Проте листом начальника Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області №6872/15.16.38/ від 15.11.2018 позивачу було рекомендовано по питанню зняття арешту звернутися до суду.

Так, згідно згаданої відповіді начальника Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області на виконання до відділу 19.05.2009 року надійшов виконавчий лист № 2-155 від 08.05.2009 виданий Таращанським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 5120 грн.. 24.12.2019 даний виконавчий лист був повернутий стягувану без виконання з актом про неможливість стягнення по справі ОСОБА_2 .. Станом на 15.11.2018 року виконавчий документ повторно до відділу не пред`являвся, рішення суду не виконано (а.с.10).

В зв`язку з тим, що накладений арешт є перешкодою для позивача, як власника щодо вільного користування та розпорядження своїм майном, та через відсутність підстав для зняття арешту відповідачем, позивач, звернувся до суду з даним позовом.

Крім того, згідно довідки Чернинської сільської ради Таращанського району Київської області від 15.05.2019 за №189 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є стягувачем за вищезазначеним виконавчим листом, - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.25).

Спадкова справа після ОСОБА_3 не заводилася, що стверджується листом в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори №212/нар.01-16 від 04.07.2019(а.с.39). Тобто спадкоємці відсутні.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За положеннями ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (діючого на момент закінчення) у разі якщо у виконавчому провадженні держаним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого провадження до суду або іншого органу(посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про знаття арешту, накладеного на майно боржника.

За положеннями ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 05.10.2016 у разі закінчення виконавчого провадження, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійсненні державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, що позивач не є боржником у виконавчому провадженні з приводу якого і виникло обтяження, таким є його син, який не являється співвласником майна, на яке накладено арешт, що подальше існування арешту є порушенням його прав як власника майна та становитиме для нього лише надмірний тягар, виконавчий лист на підставі якого виникло обтяження було повернуто стягувачу ще у 2009 році, повторно для примусового виконання він не пред`являвся стягувачем, строк пред`явлення виконавчого документу сплив, стягувач помер, а спадкоємці відсутні, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 12, 13, 19, 77, 78, 81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зняти арешт та заборону відчуження, що накладений Таращанським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на підставі виконавчого листа №2-115, виданого Таращанським районним судом Київської області, з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Таращанської міської ради 26.06.2003 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін