ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 року м. Одеса

справа № 523/8297/17

провадження № 22-ц/813/4511/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів - Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

за участю секретаря Маслова Р.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2017 року у складі судді Виноградової Н.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 07 червня 2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому з червня 2016 року перестали разом проживати. Шлюб фактично припинений, відповідач має стосунки з іншою жінкою. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно працевлаштований, коштів на його утримання не надає.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 просила суд розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття (а.с.2-4).

Відповідач позов визнав, просив судове засідання провести у його відсутність (а.с.36).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволений.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 07 червня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 571 - розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (судом помилково зазначена дата 11 лютого 2013 року) у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно від всіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 червня 2017 року до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (суд помилково зазначив дату 11 лютого 2031 року). Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про судові витрати (а.с.38-39).

Задовольняючи позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що:

- сторони фактично припинили подружні відносини з червня 2016 року, спільне господарство не ведуть та відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував;

- батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття за вимогами ст.180 СК України, а з огляду на офіційне працевлаштування відповідача та положення ст.182 СК України розмір аліментів встановлений на рівні 1/3 частини всіх видів його заробітку.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 30 січня 2019 року залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 05 жовтня 2017 року (а.с.82).

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить заочне рішення суду в частині позовних вимог про:

- розірвання шлюбу - скасувати, позовні вимоги в цій частині - залишити без розгляду;

- стягнення аліментів на дитину - змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 щомісячно в розмірі ј частини заробітку (а.с.85-88).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення, не врахував, що:

- заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року шлюб між сторонами розірваний. Під час відкриття провадження у цій справі у провадженні Березанського районного суду Миколаївської області вже перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, тому відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.122 ЦПК України (в редакції на момент ухвалення судового рішення) суд повинен був відмовити у відкритті провадження у цій справі, а при встановленні зазначеної обставини при подальшому розгляді справи, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.205 ЦПК України (в редакції на момент ухвалення судового рішення) позовна заява в цій частині підлягала залишенню без розгляду;

- за вимогами ч.5 ст.183 СК України той батьків, разом з ким проживає дитина, має право на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину- 1/4, на двох - 1/3. Тобто суд стягнув з відповідача аліменти на утримання однієї дитини у підвищеному розмірі і замість 1/4 частки стягнув - 1/3 частку заробітку без належного мотивування прийнятого судом рішення суду.

Правом на відзив на апеляційну скаргу позивачка не скористалась.

Рух справи в апеляційній інстанції

13 вересня 2019 року до суду апеляційної інстанції надійшла спільна заява позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 про укладення між ними мирової угоди та про її затвердження судом, за умовами якої:

1. Сторонами визнається, що шлюб, який зареєстрований 07 червня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 571 - розірвано на підставі рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року у цивільній справі № 469/747/17.

2. Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , погоджується та зобов`язується щомісячно сплачувати позивачу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 13 вересня 2019 року (дати підписання мирової угоди) і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Позивачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджує, що заборгованість у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 12 вересня 2019 року відсутня.

4. Сторони заявляють про остаточне вирішення спору щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

5. Сторонам відомо про наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст.ст.207,208,255,256 ЦПК України (а.с.128).

Ухвалою апеляційного суду від 24 вересня 2019 року спільну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди, укладеної 13 вересня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , задоволено частково. Відмовлено у затвердженні пункту першого мирової угоди та затверджено пунктидругий, третій. Заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2017 року в частині стягнення аліментів визнано нечинним. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину в частині стягнення аліментів на дитину.

Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явились, надавши суду заяви про слухання справи у їх відсутності, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у відсутність належно сповіщених сторін (а.с.125,126,129-130).

Позиція апеляційного суду щодо позовних вимог про розірвання шлюбу

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги щодо позовних вимог про розірвання шлюбу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в частині розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 07 червня 2013 року зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.8).

За вимогами ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Стаття 3 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Посилаючись на припинення фактичних подружніх стосунків, позивачка скористалась своїм правом, встановленим ч.1 ст. 110 СК України, та 08 червня 2017 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду в цій частині, з огляду на наявність у провадженні Березанського районного суду Миколаївської області цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, з наступних підстав.

Статтею 10 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст.11 ЦПК України).

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ст. 60 ЦПК України).

Аналізуючи зазначені норми процесуального законодавства, можна дійти висновку про відсутність у суду таких повноваження як перевірка наявності в інших судах аналогічної справи між тими самим сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав. Саме на сторони покладено обов`язок доведення своїх вимог та заперечень.

Під час розгляду даної справи відповідач не повідомляв суд першої інстанції про наявність в провадженні Березанського районного суду Миколаївської області цивільної справи за його позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, а навпаки надав суду заяву від 20 вересня 2017 року про визнання позовних вимог ОСОБА_3 та не заперечення проти розлучення (а.с.36).

Тому враховуючи визнання відповідачем позовних вимог та положення ст. 61 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи), суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Копія заочного рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року у справі № 469/747/17 була надана суду відповідачем лише у лютому 2018 року разом із заявою про перегляд заочного рішення суду. З тексту зазначеного заочного рішення суду вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу ще 26 травня 2017 року (а.с.46-48,52-53,73-74). Тобто будучі достеменно обізнаним про наявність зазначеної справи в іншому суді, відповідач не повідомив суд першої інстанції у цій справі. Суд першої інстанції у відповідності до вимог діючого законодавства розглянув справу на підставі наданих сторонами доказів та за наявними в матеріалах справи документами.

Разом з тим, на момент розгляду даної апеляційної скарги заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року у справі № 469/747/17, яким розірвано шлюб між сторонами, набрало законної сили.

Таким чином, наявні два судових рішення, постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав. Існування двох судових рішень по одному спору неможливо.

З огляду на зазначене, колегія суддів прийшла до висновку про скасування заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2017 року в частині розірвання шлюбу між сторонами та закрити провадження у справі у цій частині.

Керуючись п.3 ч.1 ст.255, ст.ст.374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 в частині оскарження вимог про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину в частині розірвання шлюбу закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2019 року.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков