Справа № 352/1774/18
Провадження № 2/352/168/19
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

22 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до АТ «Прикарпаттяобленерго» в особі філії АТ «Прикарпаттяобленерго» Лисецького РЕМ про визнання незаконним відключення від електричної мережі, зобовязання відновити електропостачання та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач 31.08.2018 р. звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання незаконним відключення від електричної мережі, зобовязання відновити електропостачання та стягнення моральної шкоди в сумі 25000 грн.

Ухвалою суду від 08.10.2018 р. відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання.

21.02.2019 р. позивач у поданій заяві збільшила розмір третьої позовної вимоги про стягнення моральної шкоди до 3500000 грн.

Крім того, позивач 21.02.2019 р. подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила до вирішення позову в суді накласти арешт на усі без винятку рахунки, в тому числі і ті, що знаходяться за межами України, АТ «Прикарпаттяобленерго» в особі філії АТ «Прикарпаттяобленерго» Лисецького РЕМ.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Видами забезпечення позову, які передбачені ч.1 ст.150 ЦПК України, є: 1) накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) заборона вчиняти певні дії; 3) встановлення обовязку вчинити певні дії; 4) заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання та інші.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідач АТ «Прикарпаттяобленерго» є юридичною особою і здійснює господарську діяльність. Накладення арешту на всі рахунки відповідача, у тому числі за межами України, перешкоджатиме відповідачу у здійсненні фінансової діяльності, а саме призведе до припинення здійснення розрахунків, здійснення перерахувань податків до бюджету, перерахувань обовязкових платежів та виплат заробітної плати.

Крім того, позивач жодним чином не обґрунтувала, як саме невжиття заходу забезпечення позову, про який вона просить, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

При цьому суд враховує, що у мотивувальній частині заяви позивач обґрунтовує інший захід забезпечення позову, а саме зобовязання відповідача підключити електропостачання до домоволодіння № 1 по вул. Яремчука в м. Тисмениця до вирішення позову в суді, у застосуванні якого позивачу відмовлено ухвалою суду від 18.10.2018 р.

З огляду на викладене у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 149, 150, 153, 260-261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М.Хоминець

Повна ухвала складена 25.02.2019 р.