ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2975/19 Справа № 2-4447/06 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року про відмову у відкритті провадження

по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Михайлінчика Віктора Миколайовича, заінтересована особа - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Михайлінчика В.М., заінтересована особа - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційні скарги учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

За частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинств.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У частині першій статті 447 та частині першій статті 448 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду погодитися не може, зважаючи на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, на виконанні державного виконавця Магдалинівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Михайлінчика В.М. знаходиться виконавчий лист, виданий на виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.2006 року у справі № 2-4447/06 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу боржника.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, виїзду за межі України, керування транспортними засобами та користування вогнепальною зброєю, пневматичною та охолощенюю зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами від 14.06.2018 року та постанову про накладення штрафу за виниклу заборгованість зі сплати аліментів у вигляді 50 % від загальної суми заборгованості від 21.11.2018 року, зобов'язати державного виконавця усунути порушення та вчинити всі необхідні дії для скасування тимчасових обмежень.

Тобто, скаржником оскаржуються дії та рішення державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням вимог статей 447, 448 ЦПК України, у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення, за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

Враховуючи, що відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження", частини другої статті 384 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, та керуючись змістом статті 383 ЦПК України, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилково висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Також, судова колегія наголошує, що відмова скаржнику у відкритті провадження у справі є порушенням його конституційних прав в доступі до правосуддя, та порушенням статті 6 Європейської Конвенції "Про захист прав та основоположних свобод людини".

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,379,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 лютого 2019 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко