РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9316/17

пр. № 2/759/493/19

02 жовтня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Шум Л.М.

при секретарі: Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Янцова І.В. про зміну розміру аліментів на дитину; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у червні 2017 р. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 17.04.2015 р. сторони уклали договір про сплату аліментів на дитину, відповідно до умов якого позивач зобов`язався сплачувати щомісяця на утримання сина 3000,00 грн. На даний момент фінансовий стан позивача погіршився, щомісячний заробіток складає 3200,00 грн., його сім`я винаймає житло, народилась друга дитина, інші доходи у родині позивача відсутні, а тому просить зменшити розмір аліментів з 3000,00 грн. до 800,00 грн.

Ухвалою суду від 17.07.2017 р. відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні 15.11.2017 р. представником відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 поданий зустрічний позов, який був прийнятий судом протокольно.

В обґрунтування вимог зустрічного позову представник ОСОБА_2 посилається на те, що дійсно 17.04.2015 р. сторони уклали договір про сплату аліментів на дитину, відповідно до умов якого позивач зобов`язався сплачувати щомісяця на утримання сина 3000,00 грн., який є чинним, не зміненим та не розірваним, проте, з березня 2017 р. по 23 серпня 2017 р., та з вересня 2017р. по 15 листопада 2017 р. ОСОБА_1 аліменти не сплачував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Представник також зазначає, що п. 9 Договору передбачена сплата неустойки розмір якої становить 3 % від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину за кожен день прострочення зобов`зання, у зв`язку з чим представник ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2017 р. по 15 листопада 2017 р. у розмірі 22 140 грн.

Ухвалою суду від 25.04.2018 р. підготовче засідання розпочато та відкладено.

11.10.2018 р. до суду надійшла заява про збільшення зустрічних позовних вимог, відповідно до якої представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 збільшила вимоги зустрічного позову та просила суд стягнути з ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2017 р. по 15 листопада 2017 р. у розмірі 22 140 грн., та за період з 01.12.2017 р. по 30.09.2018 р. пеню в розмірі 27 360 грн., а всього - 49 500 грн.

02.10..2019 р. за згодою сторін підготовче засідання було проведено та завершено, суд перейшов до розгляду справи по суті.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вимогу основного позову підтримав та просив їх задовольнити, у зустрічному позові просив відмовити.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні основний позов не визнали, зустрічний підтримали та просили його задовольнити.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином (ас. 43, 60, 76, 85), причини неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливим слухати справу за відсутності третої особи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що основний позов не підлягає задоволенню, зустрічний слід задовольнити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 17.04.2015 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про сплату аліментів на дитину (а.с. 6-7), відповідно до умов якого батько зобов`язався щомісяця сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000,00 грн. та додаткові витрати у сумі 1 000,00 грн. Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО, зареєстровано в реєстрі за №218.

Встановлено, що в період з травня 2015 по лютий 2017 позивач належним чином виконував умови договору, своєчасно та в повному обсязі сплачував аліменти, що підтверджується відповідними квитанціями (ас. 12-35).

Судом встановлено, що 24.04.2015 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 (ас. 8).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька - ОСОБА_1 (ас. 9).

Відповідно до довідки від 12.05.2017 №1, позивач працює у ТОВ «Агропослуги України» з 07.03.2016, займає посаду директора. Загальна сума доходу а період з 01.05.2016 по 30.04.2017 становить 20 788,62 грн. (а.с. 10).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них (п. 23 Постанови).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ч. 1 ст. 12 вказаного Закону).

Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту поданої заяви та пояснень ОСОБА_1 , підставою для звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів слугувало погіршення фінансового стану платника аліментів, витрачання кошів на оренду житла для проживання своє родини, народження другої дитини, зменшення розміру заробітної плати, відсутність інших доходів.

В підтвердження наведених обставин, позивач надав довідку про доходи, яка не може бути прийнята судом належним доказом, оскільки не оформлена відповідно до вимог Наказу Міністерства праці та соціальної політики України 27.08.2004 № 192 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 05.06.2015 № 591), оскільки не містить відомостей про юридичну/фактичну адресу підприємства, код ЄДРПОУ, контактні дані підприємства, ідентифікаційний код позивача, відсутній підпис бухгалтера або позначка "посада бухгалтера на підприємстві не передбачена".

Крім того, суд критично ставиться до наданої ОСОБА_1 довідки про його доходи, яка складена та підписана ним в особі директора та головного бухгалтера, тобто зацікавленою особою, яка може мати інтерес у відображенні власних доходів у тому чи іншому розмірі.

Також, позивачем не надано доказів сплати коштів на оренду житла та доказів відсутності у родині позивача інших доходів.

Суд критично ставиться до наданих ОСОБА_1 відомостей про його доходи, які за період з травня 2016 р. по квітень 2017 р. (майже рік) становлять 20 788,62 грн., оскільки вказана сума не узгоджується з посиланнями ОСОБА_1 про потреби його сім`ї, а саме: уримання дружини та малолітньої дитини, витрати на оренду житла, харчування, придбання одежі та понесення інших загально необхідних витрат.

Згідно ст.7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Посилання поивача, як на підставу для зменшення розміру стягувача аліментів за договором, що він створив іншу сім"ю і має дітей не є беззаперечним доказом зміни та/або погіршенням його матеріального стану.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України у справі № 761/23760/14-ц.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 в супереч ст. 81 ЦПК України, не навів суду обґрунтованих підстав та не надав доказів щодо зміни його матеріального стану з часу укладення між сторонами договору, а тому суд відмовляє у задоволенні його позову.

Що стосується вимог зустрічного позову, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частиною 1, 2 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів має періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СУ України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Судом встановлено та не спростовано ОСОБА_1 , що за останнім мало місце прострочення аліментів у період з березня 2017 р. по 15 листопада 2017 р. та за період з 01.12.2017 р. по 30.09.2018 р.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 у його заяві 25.04.2018 р. (ас. 61-62) щодо наявності переплати по аліментам, оскільки факт прострочення сплати вказаних аліментів підтверджується відповідними платіжними квитанціями про сплату вказаних аліментів (ас. 48, 66-69), при цьому, як зазначає, ОСОБА_1 у разі встановлення судом пені за прострочення сплати аліментів просить суд зменшити розмір несутойки (пені), тобто таким чином визнавши факт прострочення ним аліментів, що дає підстави для на рахування пені.

Згідно ч. 1 ст. 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Згідно п. 9 Договору про сплату аліментів на дитину від 17.04.2015 р., у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька він зобов`язаний сплати неустойку (пеню) в розмірі 3 відсотків від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину за кожен день прострочення аліментів.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_1 допустив прострочення сплати аліментів у період з березня 2017 р. по 15 листопада 2017 р. та за період з 01.12.2017 р. по 30.09.2018 р., у зв`язку з чим з останнього підлягає стягненню пеня в загальному розмірі 49 500 грн., у зв`язку з чим зустрічний позов підлягає задовленню.

Керуючись ст. ст. 7, 180, 182, 189, 192 СК України, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» ст.ст. 13, 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Янцова І.В. про зміну розміру аліментів на дитину - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2017 р. по 15 листопада 2017 р. у розмірі 22 140 грн., та за період з 01.12.2017 р. по 30.09.2018 р. в розмірі 27 360 грн., а всього - 49 500 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: