Постанова

Іменем України

25 вересння 2019 року

м. Київ

справа № 712/9240/16-ц

провадження № 61-13395св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2019 року у складі судді Мельник І. О. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 04 червня 2019 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Фетісової Т. Л., Храпка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки.

Позов мотивував тим, що він та відповідачка ОСОБА_2 з 17 жовтня 1996 року по 04 лютого 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За вказаний період було збудовано будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 . У 2013 році будинок був зданий в експлуатацію та право власності на 2/3 (67%) будинку зареєстровано за ОСОБА_2 та 1/3 будинку за ОСОБА_3 .

Рішенням сесії Черкаської міської ради № 30507 від 26 червня 2003 року була виділена земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв. м, кадастровий номер № -03-015-0010 за адресою: АДРЕСА_1 . 16 січня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності отримали державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 036615. Згідно з даними державного акту ОСОБА_2 належить 67% частки у спільній власності, а ОСОБА_3 - 33%.

Зазначав, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2016 року визнано мирову угоду, згідно із якою житловий будинок з прибудовами та масандрою за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/3 частки кожному.

Право власності ОСОБА_1 на 1/3 частки будинку зареєстровано у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 64888751 від 02 серпня 2016 року.

Вказував, що звернувся до Державної реєстраційної служби із заявою про реєстрацію за ним права власності на 1/3 частину земельної ділянки у зв`язку з набуттям ним права власності на 1/3 частину домоволодіння за вказаною адресою, проте у реєстрації йому було відмовлено, оскільки дана земельна ділянка перебуває у приватній власності у ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Вважав, що оскільки він є власником частини житлового будинку, отже має право на частину земельної ділянки.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд: припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину земельної ділянки площею 333,3 кв. м та визнати за ним право власності на 1/3 частину (33%) земельної ділянки за вказаною адресою.

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про припинення права особи на частку у спільному майні.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2016 року справи об`єднані в одне провадження.

04 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про розподіл майна, виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності.

Крім того, 04 листопада 2016 року ОСОБА_1 . збільшив первісні позовні вимоги та просив суд виділити йому в натурі 1/3 частини земельної ділянки зі встановленням межових знаків або встановити порядок користування 1/3 частиною зазначеної вище земельної ділянки.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, щовідповідачі без його згоди руйнують спільне майно - будинок, а отже, виникла необхідність у виділенні його частки у цьому майні. Посилався на частини першу, другу статті 367 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та просив суд: виділити йому в натурі, як окрему одиницю (1/1) окремий об`єкт нерухомості, частку спільного майна, яка становить 1/3 частину домоволодіння з відповідною частиною надвірних споруд з припиненням ідеальних часток або встановити порядок користування цим майном, визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, припинити спільну часткову власність між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про припинення права особи на частку у спільному майні.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2019 року було прийнято відмову позивача ОСОБА_2 від позовних вимог до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про припинення права особи на частку у спільному майні, провадження у цій частині позовних вимог закрито.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на частину земельної ділянки.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про розподіл майна, виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при укладенні мирової угоди сторонами не визначено, що у власність або в користування ОСОБА_1 переходить частина земельної ділянки та відповідно, на скільки зменшується частка у праві власності інших співвласників. Отже, районний суд вважав, що відсутні підстави для застосування статті 367 ЦК України та виділення ОСОБА_1 1/3 частини земельної ділянки оскільки право користування та право спільної часткової власності на частину вказаної земельної ділянки відповідно до умов мирової угоди до ОСОБА_1 не переходило, а власники земельної ділянки, які зазначені у державному акті на землю є ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Районний суд зазначив, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, проте рішень з цього приводу позивачем не надано. Отож, районний суд відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 04 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частину земельної ділянки, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розподіл майна, виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав передбачених статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України в зв`язку з недоведеністю виникнення у останнього права спільної часткової власності на землю в розумінні вищевказаних норм закону оскільки вказане не передбачено умовами мирової угоди укладеної між сторонами.

Апеляційний суд зазначив, що оскільки житловий будинок обладнаний єдиною інженерною системою, а переобладнання при його поділі без втручання в інженерні системи загального користування є неможливим, отже такі роботи потребують отримання документів, які дають право на їх виконання, у зв`язку з цим дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що при розгляді справи та ухвалені рішень, судами першої та апеляційної інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Стверджує, що при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Посилається на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постановах від 23 грудня 2015 року у справі № 6-244цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16 та правову позицію висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143ге18).

Вважає, що висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав у визнанні за ним права власності на 1/3 спірної земельної ділянки є необґрунтованим та таким, що суперечить нормам матеріального права, у яких зазначено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором, а якщо договором це не було визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Звертає увагу на те, що у мировій угоді у цивільній справі № 712/8120/15-ц про земельну ділянку взагалі не йшлося, тому вважає, що автоматично набуває право власності на 1/3 частину земельної ділянку у зв`язку із набуттям права власності на 1/3 частину житлового будинку та господарських споруд.

Щодо вимог про поділ будинку зазначає, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Посилається на висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 10 лютого 2017 року № 01/17 БТ, у якому зазначено, що відповідно до ідеальних часток співвласників по площі це становить по 64,53 кв. м відповідно для кожного співвласника. Цієї площі достатньо для влаштування трьох окремих (ізольованих) квартир у житловому будинку літ. А-II з прибудовами, отже, розподіл житлового будинку літ. А-П з прибудовами за адресою: б- АДРЕСА_1 в частках 1/3 до 1/3 до 1/3 можливий.

Вказує, що, спірний житловий будинок має три виходи, з яких два знаходяться на першому поверсі та один на другому поверсі.

Звертає увагу на статтю 152 ЖК Української РСР в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 191-V11I, відповідно до якої виконання власниками робіт з перепланування та переобладнання житлових приміщень, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Посилається на відповідь Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради на запит адвоката від 04 березня 2019 року за № 4112-01-21, у якій зазначено, що передбачені висновком експерта роботи з перепланування та переобладнання (улаштування індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівних, сантехнічних приладів) жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 проводяться без дозвільних документів.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2019 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, у якому зазначила, що для набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку на підставах, на які він посилається, у мировій угоді повинна міститися інформація про кадастровий номер земельної ділянки, право на яку виникало у ОСОБА_1 у зв`язку із набуттям 1/3 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо вимог про виділення в натурі 1/3 частини домоволодіння зазначає, що погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не надано суду доказів повідомлення Державної архітектурно-будівельної інспекції про початок будівництва та висновків щодо можливості будівництва димоходів для влаштування окремих систем газопостачання з врахуванням протипожежних та будівельних норм, а відтак, такі вимоги суперечать чинному законодавству.

У серпні 2019 року ОСОБА_3 подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначив, що касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Вказує, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 було придбано його мамою ОСОБА_5 у 1976 році, який був успадкований ним та його сестрою ОСОБА_2 , отже, ОСОБА_1 не причетний до придбання, облаштування та утримання вказаного будинку.

Звертає увагу на те, що у тексті мирової угодичітко прописано частки домоволодіння та умови їх використання, будь-якої інформації про розподіл і виділення сторонам частини земельної ділянки немає.

Посилається на те, що виділення ОСОБА_1 1/3 частини земельної ділянки з передачею останньому гаража у складі 1/3 частини домоволодіння призведе до порушення пожежних та будівельних норм та порушуватиме законні права інших співвласників домоволодіння.

Щодо вимог про виділення в натурі 1/3 частини домоволодіння зазначає, що в усіх варіантах «встановлення порядку користування земельною ділянкою» експерт Оніщенко Н. С. господарську будівлю «гараж» з «мансардою» та вбиральнею «Д» загальною площею 65 кв. м виділила лише одному співвласнику. Вважає, що внаслідок такого поділу у інших співвласників виникне потреба побудови окремих господарських надвірних споруд.

Крім того, вказує, що відсутність у ОСОБА_1 дозвільних документів на реконструкцію домоволодіння ставить під сумнів можливість створення ізольованих квартир з окремими системами життєзабезпечення (газопостачання, водопостачання, електрозабезпечення та інше).

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2016 року, визнано мирову угоду між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та встановлено, що житловий будинок з прибудовами та масандрою під літ. А-ІІ, а, а 1, а 2, мс, загальною площею 236,3 кв. м, гараж з масандрою під літ. Б, мс, майстерня під. літ. В., погріб під. літ. Г, огорожа під літ. 1-4, водоколонка № 5, які знаходяться на АДРЕСА_1 належать на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 - 1/3 частка, ОСОБА_2 - 1/3 частка та ОСОБА_3 - 1/3 частка.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 серпня 2016 року за № 64888751 зареєстровано право власності на 1/3 частку домоволодіння за ОСОБА_1 .

Рішенням сесії Черкаської міської ради від 26 червня 2003 року № 3-507 ОСОБА_2 виділено земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 16 січня 2004 року серії ЧР № 036615 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками земельної ділянки площею 1 000 кв. м кадастровий номер № -03-015-0010 за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, частка ОСОБА_2 - 67%, частка ОСОБА_3 - 33%.

Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 10 лютого 2017 року № 01/17-БТ, виконаного судовим експертом Оніщенко Н. С. встановлено, що: відповідно до нормативних документів, чинних в галузі будівництва на території України, зважаючи на об`ємно-планувальне рішення, враховуючи загальну площу житлового будинку літ. А-II з прибудовами, яка складає 193,6 кв. м, відповідно до ідеальних часток співвласників 1/3 до 1/3 до 1/3, по площі це становить по 64,53 кв. м відповідно для кожного співвласника, цієї площі достатньо для влаштування трьох окремих (ізольованих) квартир у житловому будинку літ. А-II з прибудовами, отже, розподіл житлового будинку літ. А-II з прибудовами на АДРЕСА_1 в частках 1/3 до 1/3 до 1/3 можливий.

Домоволодіння на б- АДРЕСА_1 складається з житлового будинку під. літ. А-ІІ з прибудовами а, а1, а2, гараж з мансардою під літ. Б, мс, погрібу під. літ. Г, вбиральні під літ. Д, огорожа під літ. 1,2,3,4, водоколонки № 5.

На розсуд суду експертом запропоновано два варіанти розподілу земельної ділянки та три варіанти розподілу домоволодіння (з урахуванням господарських будівель) у відповідності до ідеальних часток співвласників у домоволодінні.

При першому варіанті розподілу домоволодіння пропонується виділити першому співвласнику приміщення 1-1 коридор площею 2,5 кв. м, приміщення 1-2 передпокій площею 13,6 кв. м, приміщення 1-3, вітальня площею 28 кв. м, приміщення 1-7, душ площею 4 кв. м, приміщення 1-8, санвузол площею 9,1 кв. м, приміщення 1-9 кухня площею 10,1 кв. м, що на 2,77 кв. м більше ідеальної частки, що становить 35/100 частини житлового будинку. У спільному користуванні для I та II співвласників інженерне обладнання запропонованої частини житлового будинку A-II: водопостачання від зовнішніх мереж, каналізація в зовнішню мережу, газопостачання від зовнішніх мереж.

Виділити другому співвласнику (частка 1/3) II поверх:

Приміщення 1-11 кухня площею 8,9 кв. м, приміщення 1-12 житлова кімната площею 12,5 кв. м, приміщення 1-13 житлова кімната площею 24 кв. м, приміщення 1-17, санвузол площею 3,4 кв. м, приміщення 1-18, коридор площею 6,9 кв. м; влаштування перегородки на відстані 2,0 від суміжної перегородки з приміщенням 1-11 (кухня), утворилось два приміщення, I приміщення площею 4,42 кв. м запропоновано II співвласнику. Разом на 4,41 кв. м менше ідеальної частки, що становить 31/100 частини житлового будинку. В спільному користуванні для I та II співвласників інженерне обладнання запропонованої частини житлового будинку A-II: водопостачання від зовнішніх мереж, каналізація в зовнішню мережу, газопостачання від зовнішніх мереж.

Виділити третьому співвласнику (частка 1/3) I поверх:

Приміщення 1-4, коридор, площею 10,7 кв. м, приміщення 1-5 житлова кімната площею 21,1 кв. м, приміщення 1-6 комора, площею 1 кв. м, приміщення I, сходи, площею 2,9 кв. м, II поверх: приміщення II, сходи площею1,5 кв.м, приміщення 1-14, житлова кімната, площею 17,3 кв.м; перепланування в приміщення 1-10 (коридор): влаштування перегородки на відстані 2,0 від суміжної перегородки з приміщенням 1-11 (кухня), утворилось два приміщення, II приміщення площею 11,68 кв. м запропоновано III співвласнику. Разом на 1,65 кв. м більше ідеальної частки, що становить 34/100 частини житлового будинку.

При першому варіанті розподілу домоволодіння перший власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в сумі 8 424 гривень, третій власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в сумі 48 482 гривень.

Водоколонку № 5 залишити у спільному користуванні між трьома співвласниками. Горище між співвласниками розподіляється по лінії розподілу II поверху.

При другому варіанті розподілу домоволодіння пропонується виділити першому співвласнику приміщення 1-1 коридор площею 2,5 кв. м, приміщення 1-2 передпокій площею 13,6 кв. м, приміщення 1-3, вітальня площею 28 кв. м, приміщення 1-7, душ площею 4 кв. м, приміщення 1-8, санвузол площею 9,1 кв. м, приміщення 1-9 кухня площею 10,1 кв. м, що на 2, 77 кв. м більше ідеальної частки, що становить 35/100 частини житлового будинку. В спільному користуванні для I та II співвласників інженерне обладнання запропонованої частини житлового будинку A-II: водопостачання від зовнішніх мереж, каналізація в зовнішню мережу, газопостачання від зовнішніх мереж.

Виділити другому співвласнику (частка 1/3) II поверх:

Приміщення 1-11 кухня площею 8,9 кв. м, приміщення 1-12 житлова кімната площею 12,5 кв .м, приміщення 1-13 житлова кімната площею 24 кв. м, приміщення 1-17, санвузол площею 3,4 кв. м, приміщення 1-18, коридор площею 6,9 кв. м. Перепланування в приміщення 1-10 (коридор): влаштування перегородки на відстані 2,0 від суміжної перегородки з приміщенням 1-11 (кухня), утворилось два приміщення, I приміщення площею 4,42 кв. м запропоновано II співвласнику. Разом на 4,41 кв. м менше ідеальної частки, що становить 31/100 частини житлового будинку. У спільному користуванні для I та II співвласників інженерне обладнання запропонованої частини житлового будинку A-II: водопостачання від зовнішніх мереж, каналізація в зовнішню мережу, газопостачання від зовнішніх мереж.

Виділити третьому співвласнику (частка 1/3) I поверх:

Приміщення 1-4, коридор, площею 10,7 кв. м, приміщення 1-5 житлова кімната площею 21,1 кв. м, приміщення 1-6 комора, площею 1 кв. м, приміщення I, сходи, площею 2,9 кв. м, II поверх: приміщення II, сходи площею 1,5 кв. м, приміщення 1-14, житлова кімната, площею 17,3 кв. м; перепланування в приміщення 1-10 (коридор): влаштування перегородки на відстані 2,0 від суміжної перегородки з приміщенням 1-11 (кухня), утворилось два приміщення, II приміщення площею 11,68 кв. м запропоновано III співвласнику. Разом на 1,65 кв. м. більше ідеальної частки, що становить 34/100 частини житлового будинку.

При другому варіанту розподілу домоволодіння перший власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в сумі 8 424 гривень, третій власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в сумі 45 109 гривень.

Водоколонку № 5 залишити у спільному користуванні між трьома співвласниками. Горище між співвласниками розподіляється по лінії розподілу II поверху.

При третьому варіанті розподілу домоволодіння пропонується виділити першому співвласнику (частка 1/3) приміщення 1-1 коридор площею 2,5 кв. м, приміщення 1-2 передпокій площею 13,6 кв. м, приміщення 1-7, душ площею 4 кв. м, приміщення 1-8, санвузол площею 9,1 кв. м, приміщення 1-9 кухня площею 10,1 кв. м, приміщення 1-5, житлова кімната площею 21,1 кв. м, приміщення 1-6 комора площею 1,0 кв. м, перепланування в приміщенні 1-3 (вітальня): влаштування перегородки на відстані 4,08 м від зовнішньої несучої стіни з віконним прорізом, утворилось два приміщення I приміщення площею 8,7 кв. м запропоновано I власнику. Разом на 5, 57 кв. м більше ідеальної частки, що становить 36/100 частини житлового будинку. В спільному користуванні для I та II співвласників інженерне обладнання запропонованої частини житлового будинку A-II: водопостачання від зовнішніх мереж, каналізація в зовнішню мережу, газопостачання від зовнішніх мереж.

Виділити другому співвласнику (частка 1/3) II поверх:

Приміщення 1-11 кухня площею 8,9 кв. м, приміщення 1-12 житлова кімната площею 12,5 кв. м, приміщення 1-13 житлова кімната площею 24 кв. м, приміщення 1-17, санвузол площею 3,4 кв. м, приміщення 1-18, коридор площею 6,9 кв. м. Перепланування в приміщення 1-10 (коридор): влаштування перегородки на відстані 2,0 від суміжної перегородки з приміщенням 1-11 (кухня), утворилось два приміщення, I приміщення площею 4,42 кв. м запропоновано II співвласнику. Разом на 4,41 кв. м менше ідеальної частки, що становить 31/100 частини житлового будинку. В спільному користуванні для I та II співвласників інженерне обладнання запропонованої частини житлового будинку A-II: водопостачання від зовнішніх мереж, каналізація в зовнішню мережу, газопостачання від зовнішніх мереж.

Виділити третьому співвласнику (частка 1/3) I поверх:

Приміщення 1-4, коридор, площею 10,7 кв. м, приміщення I, сходи, площею 2,9 кв. м, перепланування в приміщенні 1-3 (вітальня), влаштування перегородки на відстані 4,08 м від зовнішньої несучої стіни з віконним прорізом, утворилось два приміщення II приміщення площею 19,3 кв. м запропоновано III власнику.

II поверх: приміщення II, сходи площею 1,5 кв. м, приміщення 1-14, житлова кімната, площею 17,3 кв. м; перепланування в приміщення 1-10 (коридор): влаштування перегородки на відстані 2,0 від суміжної перегородки з приміщенням 1-11 (кухня), утворилось два приміщення, II приміщення площею11,68 кв. м запропоновано III співвласнику. Разом на 1,15 кв. м менше ідеальної частки, що становить 33/100 частини житлового будинку.

При третьому варіанту розподілу домоволодіння перший власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в сумі 18 340 гривень, третій власник виплачує другому власнику, частка якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, компенсацію в сумі 38 566 гривень.

Водоколонку № 5 залишити у спільному користуванні між трьома співвласниками. Горище між співвласниками розподіляється по лінії розподілу II поверху.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанції не відповідають.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із частинами першою, другою та третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Пунктами 1.2, 2.1 та 2.4 Інструкції передбачено, що поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм.

Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у редакції, чинній на момент набуття права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Частиною 1 статті 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсягах та на умовах, встановлених для попереднього власника (землекористувача).

Відповідно до положень підпункту «ґ» пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК України і статті 120 ЗК України в редакції Закону України від 05 листопада 2009 р.

Судами попередніх інстанцій встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що житловий будинок з надвірними спорудами на АДРЕСА_1 належать на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 - 1/3 частка, ОСОБА_2 - 1/3 частка та ОСОБА_3 - 1/3 частка.

Частки у праві часткової власності у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами поділені відповідно до умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , суди посилалися на відсутність у затвердженій мировій угоді положень про розподіл земельної ділянки між сторонами та на скільки зменшується частка у праві власності інших співвласників.

Судами попередніх інстанцій неправильно застосовані положення статті 377 ЦК України та 120 ЗК України, оскільки земельна ділянка, хоча і набута внаслідок безоплатної передачі її ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але з урахуванням того, що на такій земельній ділянці знаходиться будинок, що є спільною частковою власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то у зв`язку із набуттям права власності на частину цього будинку особою, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою до неї переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні.

Частина перша статті 120 ЗК України не визначає способів набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, при яких переходить право власності на земельну ділянку, отже, з переходом права власності на об`єкт нерухомості переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташовані ці об`єкти оскільки визначальним у цих правовідносинах є факт набуття права власності на певний об`єкт, а не спосіб такого набуття.

Суди попередніх інстанцій не врахували, чи не є перехід права власності на житловий будинок за мировою угодою також підставою для набуття права власності на земельну ділянку.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині виділу частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, суди попередніх інстанцій вважали, що спірний житловий будинок може бути поділений лише за умови відступлення від розміру ідеальних часток з обов`язковою реконструкцією будинку та отриманням відповідних дозвільних документів. З огляду на відсутність у матеріалах справи рішень про дозвіл на виконання будівельних робіт та згоди інших співвласників на проведення реконструкції, у задоволенні позовної вимоги було відмовлено.

Крім того, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 10 лютого 2017 року № 01/17 - БТ, складеного судовим експертом Оніщенко Н. С . , поділити житловий будинок з надвірними спорудами на АДРЕСА_1 між співвласниками у відповідності до ідеальних часток - кожному 1/3 частці технічно неможливо, тому експертом запропоновано три технічно можливих варіанти поділу житлового будинку з визначенням робіт по переплануванню та перерахунку ідеальних часток, з урахуванням вимог нормативної законодавчо-технічної документації, а також два варіанти порядку користування земельною ділянкою.

Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Районний суд, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку, що присудження грошової компенсації співвласнику можливе лише за його згодою, застосувавши положення статей 364 ЦК України і 365 ЦК України.

Стаття 364 ЦК України регулює правовідносини щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, а стаття 365 ЦК України - припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Вказані норми є різними за своєю правовою природою і кожна з них є окремою підставою для пред`явлення позову, оскільки перша передбачає право власника на частку зі спільного майна, а друга - можливість за позовом інших співвласників припинити право особи на частку у спільному майні. При цьому грошова або інша майнова компенсація відповідно до статті 364 ЦК України може бути виплачена співвласнику, який виділяє свою частку, лише за його згодою. Водночас, відповідно до статті 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не потрібно (позивачу лише необхідно внести вартість частки, право на яку припиняється, на депозитний рахунок суду). Положення статей 364 і 365 ЦК України є взаємовиключними і одночасно застосовані бути не можуть.

Колегія суддів вважає, що наявний у матеріалах справи висновок судової будівельно-технічної експертизи від 10 лютого 2017 року дає можливість співвласникам обрати один варіант із запропонованих судовим експертом, який буде відповідати інтересам кожного з них та забезпечить приблизно рівні умови використання будинку. Крім того, внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок Соснівського районного суду м. Черкаси грошових коштів у розмірі 48 482 грн як компенсацію за частку у спірному домоволодінні, свідчить про готовність виплатити ці кошти іншим співвласникам незалежно від обраного варіанту поділу.

Відмовляючи у позові про поділ (виділ) майна в натурі, суди помилково користувалися взаємовиключними нормами статей 364, 365 ЦК України і, при цьому, не звернули увагу на те, що позов стосується не повного припинення права певної особи на частку у праві власності (добровільне чи примусове), а вимоги компенсації за відступлення від розміру часток у праві власності.

Зазначене має важливе юридичне значення при вирішенні спору.

Статтями 100, 152 ЖК УРСР передбачено, що власники житлових будинків і приміщень мають право на переобладнання і перепланування свого помешкання. Відповідно до зазначених статей ЖК УРСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Застосовуючи статтю 152 ЖК УРСР і зазначаючи, що експертом не було враховано необхідність улаштування індивідуального опалення, іншого інженерного обладнання та відмовляючи у позові у зв`язку з відсутністю висновку пожежної інспекції, суди не звернули увагу на обов`язки суду у змагальному процесі (статті 12, 103, 113 ЦПК України), не роз`яснили учасникам судового процесу необхідність отримання такого дозволу, або призначення додаткової чи повторної експертизи у разі неповноти чи неясності попереднього висновку експертизи. Тобто спір по суті не вирішили.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій фактично не виконали завдань цивільного судочинства, а саме справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України), у порушення статей 89, 263-265 ЦПК України, не забезпечили повного та всебічного розгляду справи, належно не встановили усі необхідні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, характеру спірних правовідносин та позовних вимог, що призвело до неправильного вирішення спору

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості під час розгляду справи в касаційному порядку встановлювати нові обставини або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, то усунути вказані недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду неможливо, тому справу необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2019 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 04 червня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Г. В. Кривцова Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк