Провадження № 2/127/2808/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30.09.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в липні 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що сторони перебували двічі у зареєстрованих шлюбах, вперше з 23.09.2012 року по 15.01.2016 року, вдруге з 23.09.2016 року, але їх сімейне життя не склалося і 02.06.2017 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між сторонами був розірваний.

Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що на даний час його заробітки зменшились, отримує місячну заробітну плату в розмірі 4186,00 грн., іншого доходу немає і у зв`язку з цим не може сплачувати аліменти в розмірі 3000,00 грн. щомісячно.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив змінити спосіб стягнення з нього аліментів з твердої грошової суми на ј частку від всіх видів його доходу.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак повідомлялася належним чином.

На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 27 вересня 2016 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2017 року у справі №127/9784/17-ц визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 .

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 16.04.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2018 року змінено та визначено розмір стягнутих з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, у разі стягнення аліментів 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Позивач як на підставу свого позову посилається на те, що змінився його розмір доходів, він отримує місячну заробітну плату в розмірі 4186,00 грн. інших доходу, заробітку немає.

Однак такі доводи позивача в судовому засіданні судом не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні не встановлено таких змін матеріального чи сімейного стану позивача, які б могли вплинути на зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Як встановлено постановою апеляційного суду Вінницької області від 16.04.2018 року позивач ОСОБА_1 є співвласником ТОВ ТП «Росинка» та отримує дивіденди, відповідно до довідки ТОВ ТП «Росинка» дольова частка ОСОБА_1 в ТОВ ТП «Росинка» складає 190329,00 грн., також за ОСОБА_1 зареєстровані автомобілі, останній має у власності земельні ділянки, має стабільну заробітну плату. Доказів в спростування даних обставин позивачем не надано. При цьому місце роботи та посада позивача не змінилась, а всі обставини враховано в рішенні суду від 16.04.2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я платника аліментів після винесення судових рішень про стягнення аліментів, які б стали підставою для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 192 СК України, ст.ст. 211, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя