Ухвала

26 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 266/3001/17

провадження № 61-2609ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Головного управління Національної поліції

в Донецькій області на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 вересня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 20 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа - ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - ГУ НП в Донецькій області), третя особа - ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 29 вересня 2016 року на вулиці Набережній у місті Маріуполі Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Renault Logan», держаний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який належить ГУ НП в Донецькій області, та автомобіля марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1

Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 січня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Провадження у справі закрито у зв'язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ГУ НП в Донецькій області матеріальні збитки у розмірі 106 205,04 грн, а також моральну шкоду - 10 000 грн, витрати на проведення оцінки пошкоджень транспортного засобу - 1 700 грн, витрати на правову допомогу -

15 000 грн та судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 вересня 2018 року (у складі судді Пантелєєва Д. Г.) позов

ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 106 205,04 грн.

Стягнуто з ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму судових витрат на проведення оцінки матеріальної шкоди у розмірі

1 700 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Донецького апеляційного суду від 20 грудня 2018 року

(у складі колегії суддів: Попової С. А., Гаврилової Г. Л., Ткаченко Т. Б.) рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 вересня 2018 року в частині розміру моральної шкоди змінено.

Стягнуто з ГУ НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1

у відшкодування моральної (немайнової) шкоди 3 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

25 січня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ГУ НП в Донецькій області на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 вересня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 20 грудня 2018 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного випровадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій даній справі є відшкодування матеріальних збитків, тобто ціна позову становить 106 205,04 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Також, у справі заявлено вимогу немайнового характеру, зокрема, відшкодування моральної шкоди у розмірі 6 000 грн.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі, тобто ціна позову становить 6 000 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Як вбачається з резолютивної частини постанови Донецького апеляційного суду від 20 грудня 2018 року, постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Відповідно до положень ЦПК України апеляційний суд наділений повноваженнями суду першої інстанції при ухваленні рішення. Ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, тому апеляційний суд мав право визнати вказану справу малозначною.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(справа «Зубак проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України, тому підстав для відкриття провадження у вказаній справі на підставі частини третьої статті 389 ЦПК України не вбачається.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головне управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області

від 17 вересня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду

від 20 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа - ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська