Справа № 535/97/19
Провадження № 2/535/124/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Загнійко А.В., при секретарі - Білик Н.О., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, й до дня смерті належала ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті діда - ОСОБА_4, позивач є спадкоємцем за законом спадкового майна, у тому числі земельної ділянки. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочки Р.О., яка відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки не надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Позивач вважає, що відсутність у державному кадастрі відомостей щодо належності на праві власності земельної ділянки спадкодавцю, позбавляє його права як спадкоємця за законом отримати у спадщину спадкове майно.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 45-48, 50-52, 61).

Позивач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 60).

Відповідач - Котелевська селищна рада Полтавської області 08.02.2019 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 53).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 15.02.2019 року подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечень не надала (а.с. 59).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_3 15.02.2019 року подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечень не надала (а.с. 58).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 видане 12.06.2018 року Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області (а.с. 22).

Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, яка надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території смт Котельва Котелевської селищної ради Полтавської області. Земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 виданого 01.08.1997 року Котелевською селищною радою Полтавської області, і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №484 (а.с. 32). Згідно з довідкою Котелевської селищної ради Полтавської області від 10.01.2019 року за №29, земельна ділянка площею 0,25 га (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 01.08.1997 року, виданий померлому ОСОБА_4) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та ведення особистого підсобного господарства, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 33).

Відповідно до довідки Котелевської селищної ради Полтавської області від 10.01.2019 року за №132, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. При цьому на час відкриття спадщини з ОСОБА_4 за вказаною адресою були зареєстровані: дружина - ОСОБА_3, дочка - ОСОБА_2 (а.с. 23).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У провадженні приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочки Р.О. знаходиться спадкова справа №80/2018 на майно ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 У спадковій справі знаходяться заява про прийняття спадщини за законом від ОСОБА_1; заява про відмову від прийняття спадщини за законом від дружини спадкодавця - ОСОБА_3; заява про відмову від прийняття спадщини за законом від дочки спадкодавця - ОСОБА_2 Від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило (а.с. 55). Згідно з інформаційною довідкою заповіти від імені спадкодавця не посвідчувалися (а.с. 56). 11.01.2019 року за реєстровим номером 7 на ім'я онука ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, право власності зареєстровано 11.01.2019 року (а.с. 26, 27). Позивач не має можливості прийняти спадщину у вигляді спірного нерухомого майна, оскільки приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області Лапочка Р.О. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, так як не надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 29, 30).

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1258 передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1265 Цивільного кодексу України У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Спадкоємцем за законом спадкового майна є ОСОБА_1, його родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5, виданим повторно 27.11.1996 року Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області (а.с. 13), свідоцтвом про народження серія НОМЕР_6 виданим 04.05.1964 року Котелевською сільською Радою Зіньківського району Полтавської області (а.с. 18), свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_7, виданим повторно 21.09.2018 року Котелевським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ Полтавської області (а.с. 17).

Згідно з ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Частиною 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів: - на право колективної власності на землю; - на право приватної власності на землю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки.

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 01.08.1997 року, земельна ділянка надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого підсобного господарства. Згідно з ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Крім того, п. г) ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки для ведення підсобного сільського господарства передаються у власність та надаються у користування несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян. У свою чергу відповідно до вимог п. а) ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Також, виходячи з положень ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 року, законодавцем було прирівняно (ототожнено) значення цільового призначення земельної ділянки, яка раніше надавалася громадянам для ведення підсобного господарства. З прийняттям Земельного кодексу України 25.01.2001 року, земельна ділянка надається громадянам для ведення особистого селянського господарства.

Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 206, ч. 2 ст. 247, 264 ЦПК України, ст. ст. 328, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 22, 40, 81 Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем та мешканцем смт Котельва Полтавської області, 3 пров. Вознесенський, 4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, й до дня смерті належала на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 виданого 01.08.1997 року Котелевською селищною радою Полтавської області, і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №484.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя