Справа № 453/1501/18
№ провадження 2/453/119/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 лютого 2019 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дружину,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 18.12.2018 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача у її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 18.12.2018 року і до досягнення їх дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку. Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 11.01.2019 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із визначенням дати судового засідання.

Розгляд справи по суті відбувся 21.02.2019 року, з участю позивача та представника відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, за час якого 23.08.2016 року у сторін народилась дочка ОСОБА_5. Відповідач спільно з позивачем та дитиною не проживає, проте сплачує аліменти на дочку у сумі 1000 грн. щомісячно. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому інших доходів, окрім соціальних виплат на дитину та аліментів на дитину, немає. Позивач зазначає, що не може влаштуватись на роботу у звязку із необхідністю здійснення догляду за дитиною, а соціальних допомог та аліментів, які вона отримує на дитину, не вистачає для забезпечення життєвонеобхідних потреб дочки. Позивач просить на підставі ст. ст. 84, 85 СК України позов задовольнити.

Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті зявилася, позов підтримала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не зявився, хоча був належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання у справі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення почтового відправлення судової повістки від 16.01.2019 року. Належно уповноважена представник відповідача адвокат ОСОБА_3 у судове засідання щодо розгляду справи по суті зявилася, проти позову заперечила. У поданому суду відзиві за вх. № 645 від 13.02.2019 року зазначила, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, відповідач не визнає, оскільки вирішальним для утримання дружини від батька дитини є наявність у чоловіка можливості надати матеріальну допомогу. Відповідач офіційно не працевлаштований, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, соціальних виплат не отримує, не є власником нерухомого майна, має на утриманні непрацездатного батька. Крім того, відповідач справно сплачує аліменти у розмірі 1 000 грн. на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно. У звязку з відсутністю можливості надавати матеріальну допомогу, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є батьками неповнолітньоїОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 13.09.2017 року у цивльінй справі № 453/660/17, провадження № 2/453/433/17, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_4 (тепер ОСОБА_2) Н.М., стягуються аліменти на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000, 00 грн. щомісячно, починаючи з 14.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 10.10.2017 року у цивільній справі № 453/951/17, провадження № 2/453/546/17, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, зареєстрований 15.02.2016 року виконавчим комітетом Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 01 розірвано, після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_7 прізвище «Корчинська».

За приписами ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині.

Як вбачається із наданої відповідачем трудової книжки серії АВ № 425350, він після його звільнення 28.11.2017 року за останнім місцем праці, ніде не працевлаштований, а довідкою за № 76 від 31.01.2019 року Пустомитівської районної філії Львівського обласного центру зайнятості стверджується, що відповідач також не зареєстрований як такий, що шукає роботу, допомоги по безробіттю не отримує.

Суд наголошує на тому, що позивачем, всупереч перелічених вище норм процесуального права, зокрема ст. ст. 81, 89 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач має дохід і такі докази у матеріалах справи відсутні. Натомість твердження позивача у судовому засіданні про те, що відповідач працює неофіційно, а, отже, має дохід і може надавати матеріальну допомогу на свою дружину, без підтвердження такої обставини належними та допустимими доказами, є голослівними та такими, що не можуть бути прийняті судом до уваги і покладені в основу ухваленого судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що за умови сплати відповідачем аліментів на свою малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісяця, а також за умови отримання позивачем як матірю встановлених державою соціальних виплат до досягнення цією дитиною трьох років, що позивачем у судовому засіданні не заперечувалось і ті обставини сторонами визнавались, на відповідача не може бути покладено обовязку щодо утримання позивача, а особливо за умови, що позивачем не доведено суду можливості відповідача надавати таку матеріальну допомогу.

Враховуючи усе вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення коштів на своє утримання (аліментів) задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дружину, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3; зареєстроване місце проживання: 82613, Львівська область, Сколівський район, смт. Верхнє Синьовидне, вул. Івасюка, буд. 10; реєстраційний номер облікової картки платника податків: 6.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4; зареєстроване місце проживання: 81114, Львівська область, Пустомитівський район, с. Скнилів, вул. Авіаційна, буд. 20; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Суддя В.Я. Микитин

Повне рішення складене 25 лютого 2019 року.