Справа №705/5489/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доОСОБА_2 про розподіл майна подружжя. В обґрунтування позову зазначив, що з 10 серпня 1985 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, проте, на даний час вирішується питання про його розірвання в Уманському міськрайонному суді Черкаської області. В період шлюбу на спільні кошти сторонами була придбана квартира, щодо розподілу якої вони дійшли згоди, та житловий будинок, щодо розподілу якого спільної мови вони дійти не можуть. Житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1, сторонами був придбаний під час перебування їх у зареєстрованому шлюбі та спільного проживання за спільні кошти, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.01.2009 року, який був посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І., де покупцем виступала відповідач ОСОБА_2 З урахуванням вказаного, договору купівлі-продажу право власності на будинок було зареєстровано за ОСОБА_2, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів. Вказане також підтверджується технічним паспортом на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1. На даний час сторони однією сім'єю не проживають, в добровільному порядку вирішити питання щодо розподілу спільного майна - житлового будинку вирішити неможливо, з урахуванням висновку № 14/07-18БУД, вбачається, що згідно діючих будівельних норм, будинок по АДРЕСА_1, розділити по 1/2 частці кожному не має можливості, оскільки не можливо улаштувати для другого співвласника окремий вхід до будинку, кухню та санвузол з підведенням комунікацій. Позивач просить розділити вказаний будинок, визнавши за ним право власності на 1/2 його частину.

Ухвалою судді від 14 січня 2019 року було відкрите провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику ) сторін за наявними у справі матеріалами. Також роз'яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_2 надіслала на адресу суду відзив, в якому не заперечила того факту, що будинок було придбано у шлюбі, але позивач не надав докази на які кошти було придбано будинок і чи кошти витрачені на придбання будинку є спільними коштами подружжя. Крім того, в разі задоволення позовних вимог позивача, при визнанні його права на Ѕ частину спірного будинку, даний будинок не може бути розділений так, щоб кожній із сторін було виділено окреме приміщення. Визнання за кожним із сторін право власності на Ѕ частину будинку не вирішить їхнього спору, а проживати разом в даному будинку вони також не зможуть. Той конфлікт, який виник між ними щодо поділу майна, не гарантує, що між ними не буде конфлікту, щодо користування спірним будинком. Просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 10.08.1985 року в Уманському міському відділі РАЦС Черкаської області, про що був складений актовий запис № 498. Під час спільного проживання, за спільні кошти сторонами була придбана квартира, щодо розподілу якої вони дійшли згоди, та житловий будинок по АДРЕСА_1, щодо розподілу якого спільної мови сторони не дійшли. Придбання вказаного житлового будинку підтверджується договором купівлі-продажу від 24.01.2009 року, який був посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І., де покупцем виступала відповідач ОСОБА_2, з урахуванням якого право власності було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів, а також технічним паспортом на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку № 14/07-18БУД, складеного спеціалістом-будівельником, згідно діючих будівельних норм, житловий будинок по АДРЕСА_1, розділити у співвідношенні 1/2 до 1/2 часток не має можливості, оскільки не можливо улаштувати для другого співвласника окремий вхід до будинку, кухню та санвузол з підведенням комунікацій. Відповідно до вказаного висновку вирішити дане питання можливо лише за допомогою визначення грошової компенсації, з урахуванням грошової оцінки майна, яка буде сплачена одним співвласником іншому.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 60, 61 СК України кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виходячи з положень статей 63, 65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 69 СК України передбачене право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому згідно зі ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 цієї статті неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частинами 4 і 5 статті визначено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України; і таке присудження грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Жодна зі сторін не вносила на депозитний рахунок суду суму, яка могла б бути присуджена другому з подружжя за його частку в майні, яке присуджується другому з подружжя, тому суд не має законних підстав для стягнення з однієї зі сторін на користь іншої сторони такої грошової компенсації.

Отже суд, оцінивши у сукупності зібрані докази, приймаючи до уваги, що будинок по АДРЕСА_1 є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний під час знаходження сторін у зареєстрованому шлюбу за спільні грошові кошти, а тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, ст.ст. 60,61,63,65,69,70,71 СК України, керуючись ст.ст. 12,13,19,23,258-259,264,265,273, 274-279, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.Л. Гудзенко