ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/532/19 Справа № 183/685/17 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», правонаступника Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК»,

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2018 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 01 лютого 2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк», в особі філії ВАТ «Морський транспортний банк» у м. Дніпропетровську, правонаступником якого є ПАТ «МАРФІН БАНК», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк зобов'язався надати грошові кошти у розмірі 88 537 доларів США, а відповідач зобов'язався використати кредит на визначені договором цілі, забезпечити його повернення, сплату нарахованих відсотків у встановлений термін. Договір був укладений строком до 31 січня 2012 року, за користування кредитом була встановлена процента ставка у розмірі 16% річних. Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов'язань по договору, між банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, у відповідності до якого остання передала банку в іпотеки нерухоме майно, а саме житлову квартиру АДРЕСА_1. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, а відповідач ОСОБА_2., в порушення умов договору, ухилявся від своєчасного виконання зобов'язань, не сплачував кошти за кредитом та відсоткам, які він повинен сплачувати згідно графіку щомісячних платежів, у зв'язку з чим банк звернувся з позовом до суду про стягнення боргу за кредитним договором. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 28.05.2015 року у справі № 183/555/14 позов ПАТ «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, СФГ «Присамар'я» задоволено у повному обсязі, стягнуто загальну суму заборгованості 1 527 933,97 грн. На разі заборгованість за рішенням суду не погашено, в результаті чого станом на 06.02.2017 року заборгованість за кредитним договором №00044/RD від 01.02.2007 року складає: за кредитом і процентами 68 801,41 долари США, яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 45 780,74 долари США, заборгованості зі сплати процентів у розмірі 23 020,67 доларів США, в тому числі за рішенням суду від 28.05.2015 року - у розмірі 9 103,33 долари США, донараховані за період з 25.03.15 року по 05.02.17 року - у розмірі 13 917,34 долари США та за пенею і штрафами за договором 1 036 788,82 грн.

Посилаючись на Закон України «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №00044/RD від 01.02.2007 року та відшкодування судових витрат, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру за АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 03.12.1999 року, шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною 1 092 200,00 грн, на користь ПАТ «МАРФІН БАНК», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, відшкодування судових витрат, а також виселити відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 ОСОБА_3 з квартири, що являється предметом іпотеки.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2018 року відмволено у задоволенні позову.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, враховуючи, що на час розгляду спору заборгованість не погашена. Продаж іпотечного майна за початковою ціною, що рівноцінна вартості предмету іпотеки, визначена належним суб'єктом оціночної діяльності на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження дозволить погасити заборгованість та захистити інтереси кредитора. Звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців.

Представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він підтримує рішення суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору №00044/RD від 01.02.2007 року ВАТ «Морський транспортний банк» в особі керуючого філією «ВАТ МТБ» в м. Дніпропетровську надало ОСОБА_2 кредит у сумі 80 000,00 дол. США для будівництво індивідуального житлового будинку з дворовими будівлями, строком до 31 січня 2012 року, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 16% річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (т.1, а.с. 38-42).

Згідно договору іпотеки, укладеного 01 лютого 2007 року між ОСОБА_1, що діяла як майновий поручитель ОСОБА_2 з однієї сторони, та ВАТ «Морський транспортний банк», з другої сторони, в забезпечення умов підписаного кредитного договору, ОСОБА_1, передала ВАТ «Морський транспортний банк» предмет іпотеки, а саме квартиру за АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 24-26).

Отже, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_2 забезпечене виконання зобов'язань позичальника шляхом укладення договору іпотеки з ОСОБА_1.

Відповідно до п.1.1 умов іпотечного договору відповідач, як іпотекодавець передала Банку належну їй на праві власності квартиру № 22, житловою площею 77,9 кв.м., загальною 121,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1, а.с.46-50 ).

Відповідно до п.11 іпотечного договору, за згодою сторін вартість предмету іпотеки становить 574 781 грн.

ВАТ «Морський транспортний банк», зі своєї сторони виконав умови взятого на себе зобов'язання і надав ОСОБА_2 кредит у зазначеному вище розмірі, а відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань, не виплачував кредит, у зв'язку з чим 28 травня 2015 року Новомосковським міськрайонним судом у справі № 183/555/14 позов ПАТ «МарфінБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, СФГ «Присамар'я» задоволено у повному обсязі, з відповідачів стягнуто солідарно загальну суму заборгованості 1 527 933,97 грн (т.1, а.с.58-60).

02.03.2016 року державним виконавцем ВДВС Новомосковського МРУЮ відкрито виконавче провадження № 50346026 про стягнення боргу у розмірі 1 527 933,67 грн з боржника ОСОБА_2 (т.1, а.с.127), 04.10.2016 року державним виконавцем ВДВС Новомосковського МРУЮ відкрито виконавче провадження з № 52613242 про стягнення в солідарному порядку боргу у розмірі 1 527 933,67 грн з боржника ОСОБА_1 (т.1, а.с.126), постановою державного виконавця від 30.09.2016 року виконавчий лист про стягнення боргу з СФГ «Присамаря» повернутий стягувачу (т.1, а.с.128).

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2, складений позивачем, згідно з яким станом на 06.02.2017 року загальна заборгованість становить 1 186 857, 70 грн (т.1, а.с.129-131).

Даний розрахунок не містить даних про виконання рішення суду в межах відкритих виконавчих провадженнях, не містить розрахунку процентів за користування кредитом після винесення рішення, за умови закінчення терміну дії основного зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.16, 526, 589, 1054, 1046 ЦК України, 109 ЖК України, Законом України «Про іпотеку» обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що продаж іпотечного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що рівноцінна вартості предмету іпотеки, дозволить погасити заборгованість та захистити інтереси кредитора, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такий спосіб захисту нівелює саме юридичне визначення прилюдних торгів та порушує встановлений законом України «Про іпотеку» порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, прямо суперечить Закону України "Про виконавче провадження", яким визначено порядок виконання рішення суду. При цьому позивач не зазначає в рамках якого виконавчого провадження має бути здійснено продаж.

Посилання апеляційної скарги позивача на те, що заборгованість не погашена та продовжує збільшуватись, відхиляється колегією суддів, оскільки після дострокового стягнення судом заборгованості за кредитним договором, проценти за користування кредитними коштами та пеня не нараховуються, у зв'язку з припиненням договору, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 провадження № 14-10 цс 18.

Доводи апеляційної скарги щодо можливості виселення мешканців з іпотечного майна при зверненні стягнення на предмет іпотеки, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки квартира, що є предметом іпотеки, не була придбана за кредитні кошти, та є постійним та єдиним місцем проживання майнового поручителя.

Крім того, під час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Судові витрати, понесені в зв'язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», правонаступника Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК», - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова