ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4916/17
Провадження № 2/210/171/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"06" лютого 2019 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Хлистуненко О.В.
секретаря судового засідання Недолуги Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування уточнених позовних вимог посилається на те, що на праві приватної власності на підставі свідоцтво про прийняття спадщини йому належить квартира за адресою: АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі на сьогодні зареєстрована його сестра ОСОБА_3 та його племінник ОСОБА_4 Рішенням суду ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, призначивши опікуном ОСОБА_5 На час реєстрації він був зареєстрований та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, з відповіді Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 19.04.2017 року зясовано, що з 12.10.2010 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований з мамою ОСОБА_3. Місце фактичного проживання ОСОБА_3 йому не відоме, її речі в квартирі відсутні. З часу спадкування та по сьогодні він сплачує комунальні платежі та утримує квартиру в належному стані. Реєстрація відповідачів в його квартирі чинить йому перешкоди у користуванні власністю. Тому вимушений звернутись до суду, та просить суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловою квартирою за адресою: вул. Трамвайна (Островського)АДРЕСА_2, м. Кривий Ріг.
Позивач ОСОБА_2 до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повному обсязі, проти заочного розгляду справи за не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 в жодне судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не надавала. Правом на відзив не скористалась.
Відповідач ОСОБА_4 до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав.
Представник третьої особи Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради м. Кривого Рогу в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та письмові пояснення не надавав.
Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції.
Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відтак, судом продовжено розгляд справи за нормами ЦПК в редакції від 15.12.2017 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить квартира за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію та їх обтяжень від 15.08.2015 року (а.с.7).
Розпорядження голови обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» вулицю «Островського» змінено на вулицю «Трамвайна».
У квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується довідкою «Нова Ком» від 17.03.2017 року №51 (а.с. 8).
Крім того, відповідно до листа Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради відділу реєстрації місця проживання громадян від 21.05.2018 року № 390/04 слідує, що ОСОБА_4, 29.10.1999 року також зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 26.11.2009 року (а.с. 67).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28.10.2008 року ОСОБА_3, позбавлено батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, та призначено опікуном ОСОБА_6 (а.с. 9).

З Акту від 15.11.2018 року, посвідченого майстром дільниці 4/10 та начальником дільниці №4 ТОВ «Сітісервіс-КР» вбачається, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, фактично ніколи не мешкали.

Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно з п. 39 Постанови, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як члени сімї власника квартири, фактично не проживають за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, чим обмежують право позивача на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає, що позов в частині визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 втратившими право користування житлом необхідно задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 352,40 гривень з кожного.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 23, 76, 80, 81, 258, 259, 263 265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою №63 в будинку №16 по вулиці Трамвайна (Островського) у місті Кривому Розі Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_3 Олександри, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, судовий збір в розмірі 352 /триста пятдесят дві/ гривень 40 /сорок/ копійок.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, судовий збір в розмірі 352 /триста пятдесят дві/ гривень 40 /сорок/ копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О. В. Хлистуненко