ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

За участю секретаря судового засідання: Зеленської О.І.

Апелянта ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ,

Відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа: Управління Держгеокадастру у м. Кременчуці Полтавської області, про встановлення порядку користування житловим будинком з господарськими приміщеннями та земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Предоляк О.С. у період часу з 16:53:51 год. до 17:46:50 год.,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , з участю третьої особи без самосійних вимог Управління Держгеокадастру у м Кременчуці, про встановлення порядку користування житловим приміщенням та земельною ділянкою.

Підстави позову вмотивовувала тим, що вона є власником 11/48 частин житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 частин є відповідачі у справі - ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , які право власності на нерухоме майно не оформили належним чином.

Позивач вказувала, що зверталась до відповідачів з листами щодо досудового врегулювання спору, просила сплатити за належну їй частку грошову компенсацію, або ж іншим варіантом прохала надати їй доступ до житлового помешкання та вирішити питання співвласниками щодо встановлення належного їй у користування помешкання у житловому будинку та земельної ділянки.

Прохала суд встановити між нею на відповідачами у справі порядок користування житловим будинком з господарськими будівлями по проїзду Луговому в м. Кременчуці у відповідності до висновку експерта №10/4-18 від 12.11.2018 року та виділити їй на належні 11/48 частин житлового будинку кімнату «1-3» площею 11,5 кв.м. (на плані зазначено синім кольором). Всього площею 17,31 кв.м. (11,5+(23,6x11,5/46,7), що на 1,2 кв.м. (17,31-16,11) більше, ніж необхідно на належні 11/48 частин житлового будинку літ. «А,а,а2» в домоволодіння по АДРЕСА_3 , на суму 22260 грн. Іншим співвласникам, відповідачам по справі, на 37/48 частин житлового будинку літ. «А,а,а2» виділити кімнати «1-4» площею 18,4 кв.м., «1-5» площею 6,7 кв.м., «1-6» площею 10,1 кв. м. (на плані зазначено зеленим кольором). Всього площею 52,99 кв.м. (35,2 +(23,6x35,2/46,7), що на 1,2 кв. м. (54,19-52,99) менше, ніж належне на 37/48 частин житлового будинку літ. «А,а,а2» в домоволодіння по АДРЕСА_3 , на суму 68146 грн. Коридор «1-1» площею 2,5 кв.м., кухню «1-2» площею 15,2 кв.м., передпокій «1-7» площею 5,9 кв.м., загальною площею 23,6 кв.м. залишити в спільному користуванні співвласників (на плані зазначено червоним кольором). Користування господарськими будівлями просить встановити по запропонованому експертом другому варіанту, а саме порядок користування господарськими будівлями та спорудами за яким ОСОБА_4 на 11/48 часток с спільній частковій власності на домоволодіння по АДРЕСА_3 виділити:- навіс літ. «З» вартістю 460 грн.,1/3 погреба літ. «ап» на суму 931 грн. 1/3 ями вигрібної «II» на суму 1962 грн.1/3 колонки літ. «к» на суму 1048 грн.,1/3 огорожі №1 на суму 361 грн., а всього господарських будівель і споруд на суму 4762 грн. Іншим співвласникам на 37/48 часток в спільній частковій власності на домоволодіння по АДРЕСА_3 виділити в користування:- 2/3 погреба літ. «ап.» на суму 1863 грн.,- літню кухню - сарай літ. «В» вартістю 6797 грн.,- гараж літ. «Г» вартістю 10310 грн.,- сарай (тимчасовий) літ. «д» вартістю 1879 грн., сарай літ. «В» вартістю 1953 грн., вбиральню - душ літ. «И» вартістю 465 грн., навіс літ. «Жн» вартістю 2074 грн.,- сарай (тимчасовий) літ. «И» вартістю 465 грн., вимощення «І» вартістю 1451 грн.,- 2/3 ями вигрібної «II» на суму 3924 грн., 2/3 колонки літ. «к» на суму 2097 грн., 2/3 огорожі №1 на суму 723 грн., Ворота з хвірткою №2 вартістю 7878 грн., а всього на суму 43513 грн. По запропонованому II варіанту порядку користування приміщеннями житлового будинку літ. «А.а,а2» з господарськими будівлями та спорудами на належні їй 11/48 ідеальних часток запропоновано приміщень житлового будинку, господарських будівель і споруд на суму 27022 грн. ( 22260 +4762), що на 4759 грн. менше ніж передбачено на ідеальну частку. Іншим співвласникам, в даному випадку відповідачам по справі, які належним чином заявили своє право на спадкове майно але не оформили право власності на нього, на 37/48 ідеальних часток запропоновано приміщень житлового будинку, господарських будівель і споруд на суму 111659 грн. (68146 + 43513), що на 4759 грн. більше, ніж на їх об`єднань ідеальну частку. Порядок користування земельною ділянкою просить встановити по запропонованому II варіанту порядку користування земельною ділянкою, згідно до якого виділити в її користування у відповідності з ідеальною часткою в спільній частковій власності - 11/48, земельну ділянку площею 252 кв.м. (232 +20) , в тому числі 20 кв. м. в спільному користуванні. Іншим співвласникам (відповідачам по справі), у відповідності з об`єднанню ідеальною часткою в спільній частковій власності - 37/48, виділити в користування земельну ділянку площею 846 кв.м. (806 +40) , в тому числі 40 кв.м. (20 +20 ) в спільному користуванні. В додатку №3 до висновку експерта наведено варіант порядку користування земельною ділянкою та синім кольором зазначена земельна ділянка, яка запропонована в її користування, зеленим кольором зазначена земельна ділянка, запропонована в користування іншим співвласникам, червоним кольором зазначена земельна ділянка, яка має перебувати в спільному користуванні співвласників. У зв`язку з тим, що відповідачам по справі пропонується в користування частина житлового будинку та господарських будівель, яка перевищує вартість їх об`єднаної частики у праві спільної часткової власності на 4759 грн., різницю у вартості просила стягнути в солідарному порядку на її користь з відповідачів по справі.

У заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_4 також просила стягнути всі понесені судові витрати з ОСОБА_3 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 червня 2019 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа: Управління Держгеокадастру у м. Кременчуці Полтавської області, про встановлення порядку користування житловим будинком з господарськими приміщеннями та земельною ділянкою - задоволено частково.

Встановлено порядок користування житловим будинком з господарськими будівлями по АДРЕСА_3 , у відповідності до висновку експерта №10/4-18від 12 листопада 2018 року, виділивши у користування:

ОСОБА_4 на належні на праві власності 11/48 частин житлового будинку кімнату «1-3» площею 11,5 кв.м. (на плані зазначено синім кольором).

Всього площею 17,31 кв.м. (11,5+(23,6x11,5/46,7), що на 1,2 кв.м. (17,31-16,11) більше, ніж припадає на належні ОСОБА_4 11/48 частин житлового будинку літ. «А,а,а2» в домоволодіння по АДРЕСА_3 .

ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на 37/48 частин у спільному користуванні житлового будинку літ. «А,а,а2» виділено кімнати «1-4» площею 18,4 кв.м., «1-5» площею 6,7 кв.м., «1-6» площею 10,1 кв.м. (на плані зазначено зеленим кольором).

Всього площею 52,99 кв.м. (35,2 +(23,6x35,2/46,7), що на 1,2 кв.м. (54,19-52,99) менше, ніж припадає на 37/48 частин житлового будинку літ. «А,а,а2» в домоволодіння по АДРЕСА_3 .

Коридор «1-1» площею 2,5 кв.м., кухню «1-2» площею 15,2 кв.м., передпокій «1-7» площею 5,9 кв.м., загальною площею 23,6 кв.м. залишено в спільному користуванні співвласників (на плані зазначено червоним кольором).

Користування господарськими будівлями встановлено по запропонованому другому варіанту висновку експерта №10/4-18 від 12 листопада 2018 року, а саме:

ОСОБА_4 на належні на праві власності 11/48 часток в спільній частковій власності на домоволодіння по АДРЕСА_3 виділено:

-навіс літ. «З»

-1/3 погреба літ. «ап»

-1/3 ями вигрібної «II»

-1/3 колонки літ. «к»

-1/3 огорожі №1

ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на 37/48 часток у спільне користування в спільній частковій власності на домоволодіння по АДРЕСА_3 виділено в користування:

-2/3 погреба літ. «ап.»

-літню кухню - сарай літ. «В»,

-гараж літ. «Г»

-сарай (тимчасовий) літ. д»

-сарай літ. «В»,

-вбиральню - душ літ. «И»

-навіс літ. «Жн»

-сарай (тимчасовий) літ. «И»

-вимощення «І»

-2/3 ями вигрібної «II»

* 2/3 колонки літ. «к»

-2/3 огорожі №1

-ворота з хвірткою №2

Порядок користування земельною ділянкою встановлено по запропонованому II варіанту порядку користування земельною ділянкою у відповідності до висновку експерта №10/4-18 від 12.11.2018 року, згідно до якого виділено у користування ОСОБА_4 у відповідності з ідеальною часткою в спільній частковій власності - 11/48, земельну ділянку площею 252 кв.м. (232 +20) , в тому числі 20 кв. м. в спільному користуванні.

ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 у відповідності з об`єднанню ідеальною часткою в спільній частковій власності - 37/48, виділено в користування земельну ділянку площею 846 кв.м. (806 +40) , в тому числі 40 кв.м. (20 +20 ) в спільному користуванні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 , рнокпп НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_4 , рнокпп НОМЕР_4 , судові витрати в сумі 2603,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , рнокпп НОМЕР_4 , судові витрати в сумі 2603,20 грн.

Судові витрати в сумі 2603,20 грн віднесено на рахунок держави.

З даним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_5 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Вказує на те, що суд не взяв до уваги наявність іншої справи за його позовом та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування, до ухвалення рішення у якій суд мав зупинити провадження.

Також вказує на те, що суд відмовив у задоволенні його клопотання про призначення судової будівельно-технічної та земельної технічної експертизи з питання встановлення порядку користування між усіма спадкодавцями, у чому вбачає порушення вимог ч. 3 ст. 102, ч. 1 ст. 106 ЦПК України. Вважає необ`єктивним ухвалення рішення виключно на висновку експерта, який був наданий позивачем у справі.

ОСОБА_4 надала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятними. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно п.14 постанови №20 від 22.12.1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» можливо встановлення порядку користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов та п.6 Постанови №7від 04жовтня 1991року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадянина жилий будинок» у цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Майно може належать особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За положенням ч 1ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

За ч. 1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, відповідачі ОСОБА_5 не позбавлені можливості після вирішення справи за їх позовом про визнання права власності на спадкове майно вирішити щодо порядку користування житловим будинком у відповідності до часток визначених судом, суд виділяє в користування позивачці спору в натурі частки, відповідно до розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року № 6-1500 цс 15.

Згідно ч.1 ч. 4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

За правилом ч.2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частина четверта ст. 120 ЗК України передбачає, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

За змістом ст. 88 ЗК України та п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" співвласники жилого будинку мають право звертатись до суду із позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований належний їм жилий будинок, виходячи з розміру їхніх часток у спільній власності на будинок.

Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою).

Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником 11/48 житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_3 .

У користуванні співласників фактично перебуває земельна ділянка для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями у розмірі 1098 кв.м.

Інші 37/48 частин вказаного будинковолодіння, на підставі ст. 1268 ЦК України, належать відповідачам ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , право власності на яку останніми не оформлено.

Також встановлено, що на даний час між співвласниками житлового будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , не досягнуто згоди щодо певного порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями. Відповідачі чинять перешкоди позивачу у володінні житлом.

Встановлення конкретного порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями та також земельною ділянкою, виділеною для його обслуговування позбавляє позивача можливості належним чином реалізувати права власника.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з висновку № 10/4-18 від 12.11.2018 року експертом Шлапак С.Л., яким запропоновано встановити порядок користування спірним приміщенням без необхідності окремого переобладнання, розміру часток співвласників, а також інтересів кожного із сторін у справі.

Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи, а саме: технічного паспорту виготовленого КП «Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації» за замовленням ОСОБА_3 від 12 травня 2016 року вбачається, що житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_3 , складається з чотирьох житлових кімнат площею відповідно 11, 5 кв.м 11,5 кв.м., 18,4 кв.м, 6,7 кв. м та 10,1 кв.м. коридору 2,5 квм., кухні 15, 2 кв.м., передпокою 5,9 кв.м.

У технічний документації відображено щодо користування земельною ділянкою площею 1098 кв.м. для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_3 .

Як вже зазначалося вище, відповідно до висновку № 10/4-18 від 12.11.2018 року експертом Шлапак С.Л. запропоновано встановити порядок користування спірним приміщенням без необхідності окремого переобладнання. Позивачем запропоновано певний порядок користування, з врахуванням висновку експерта, з яким погоджується і суд в частині запропонованого порядку користування. незважаючи на неврахування експертом кількості спадкоємців - 4 замість 3, враховуючи надання відповідачам по справі спірних приміщень у спільне користування, оскільки частки у нерухомості не визначені.

З матеріалів справи вбачається, що при вирішенні спірних правовідносин суд першої інстанції встановив факт врахування інтересів усіх співвласників при складенні висновку експертом, яка була повідомлена про існуючий конфлікт між ними. Так, встановлено, що експертом враховано, що для визначення порядку користування житловим будинком з врахуванням частки ОСОБА_4 11/48, а частки Ушакових 37/48 у запропонованому нею варіанті переобладнань співвласникам проводити не треба та виходячи із кількості житлових кімнат -4, складу приміщень та з найменшим відступом від визначеної частки ОСОБА_4 - 11/48 надано можливий варіант встановлення порядку користування.

Обираючи варіант встановлення порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями та земельною ділянкою, запропонований саме експертом Шлапак С.Л., суд першої інстанції надав належну оцінку доказам у справі, дійшов висновку, що він є найбільш доцільним, правильним, справедливим, оптимальним та збалансованим по відношенню до прав та інтересів кожного із сторін у справі. Вказав, що за цим варіантом врахована частка у майні позивача, позиція відповідачів та правовий статус майна відповідачів, при цьому права землекористувачів також не порушені.

Обґрунтованою є і відмова суду першої інстанції у виборі встановлення порядку користування запропонованого експертом Маківським М.В., який на думну суду є неприйнятним, оскільки за цими варіантом за наявності 4 житлових кімнат, між 4 користувачами розподіляється 3 житлові кімнати, більшість житлової площі виділяється у спільне користування позивача та відповідачів.

Суд першої інстанції дав належну оцінку вказаним обставинам справи. Підстав для переоцінки доказів у справі апеляційним судом не встановлено. Підстав для зміни судового рішення в частині розподілу судових витрат також не встановлено.

Разом з тим, місцевий суд, зазначивши в резолютивній частині рішення суду, що всього ОСОБА_4 виділяється приміщення площею 17,31 кв.м. (11,5+(23,6x11,5/46,7), що на 1,2 кв.м. (17,31-16,11) більше, ніж припадає на належні ОСОБА_4 11/48 частин житлового будинку літ. «А,а,а2» в домоволодіння по АДРЕСА_3 , а відповідачам ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 площею 52,99 кв.м. (35,2 +(23,6x35,2/46,7), що на 1,2 кв.м. (54,19-52,99) менше, ніж припадає на 37/48 частин житлового будинку літ. «А,а,а2» в домоволодіння по АДРЕСА_3 , не звернув увагу , щ фактично в користування сторін він виділив лише окремо визначені житлові кімнати, з зазначенням чіткої конкретної площі. , а решту приміщень було виділено в спільне користування. Вказане зазначення призводить до нечіткості та невизначеності судового рішення. В зв`язку з чим, з резолютивної частини судового рішення необхідно вказані посилання виключити.

Зазначені вказівки свідчать лише про те, що в разі виділення в користування позивачу кімнати № 1-3, відступ від ідеальних долей складатиме 1,2 кв. м., що до суттєвого порушення прав інших співвласників не призводить та є допустимим згідно з нормами матеріального права.

В іншій частині рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Апелянт ОСОБА_5 зазначає, що в даний час в провадженні суду перебуває справа № 524/944/19 за позовом ОСОБА_5 ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, тому суд повинене був на підставі п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України зупинити провадження у справі.

З матеріалів справ вбачається, що дійсно до місцевого суду було подане відповідне клопотання ( а. с. 115), яке було належним чином розглянуто та постановлена ухвала суду про відмову в його задоволенні ( а.с.118) .

Суд апеляційної інстанції вважає, що відмова в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі враховуючи підстави та предмет спору, не перешкоджало розгляду справи про встановлення порядку користування житловим будинком , господарськими спорудами та земельною ділянкою.

Наявність спору між співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і ОСОБА_6. та ОСОБА_4 щодо частки у спільній сумісній власності, не змінює факту належності права позивача ОСОБА_4 на захист належних їй, як співвласника майна, прав, шляхом визначення порядку користування ним, як і не впливає на розмір її частки у спільній частковій власності, встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили.

Доводи апелянта про порушення прав спадкоємців визначених нормами ЦК України також є необґрунтованими.

У відповідності з вимогами ЦПК України до участі в справі були залучені всі спадкоємці у справі, в тому числі і ОСОБА_3 , кожен з яких мав право пред`явити зустрічний позов у справі та порушити питання про встановлення інших варіантів щодо користування житловим будинком, однак цього не зробили.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно ОСОБА_5 було заявлено клопотання про призначення у справі будівельно технічної експертизи ( а. с. 122) .

Зазначене клопотання було розглянуто судом та постановлено ухвала про відмову в призначенні експертизи ( а .с. 128).

Оцінюючи зазначений факт, апеляційний суд вважає, що відмова місцевого суду у призначенні експертизи не призвела до порушення принципу змагальності та рівності сторін.

Клопотання про призначення експертизи не містить належного його обґрунтування та всупереч вимог ст. 103 ЦПК України, в клопотанні не зазначені умови необхідні для призначення експертизи та не надано жодних доказів, які б вказували на невідповідність вимогам закону висновку експертизи №10/4-18 від 12 листопада 2018 року, складеного експертом Шлапак С.Л., та їх неможливість врахування судом при ухваленні рішення.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_5 зазначив, що найбільш правильним варіантом встановлення порядку користування як житловим приміщенням господарськими спорудами та земельною ділянкою є варіант запропонований судовим експертом Маківським М.В. у висновку судової експертизи від 18 червня 2019 року ( а. с. 138-161).

Необхідно відмітити, що в доводах апеляційної скарги апелянт на вказану обставину не посилався.

Даючи оцінку поясненням апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає про те, шо місцевим судом було належним чином оцінено наявні у справі висновки судових експертиз та обрано варіант встановлення порядку користування, який найбільш наближений до ідеальних часток сторін.

Доводи апеляційної скарги не спростували висновків місцевого суду, виходячи з вищевикладених підстав.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

ОСОБА_4 як співвласник домоволодіння по АДРЕСА_3 ,, за відсутності взаємної згоди інших співвласників цього майна , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 мала право встановити порядок користування своєю власністю в судовому порядку.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

У відповідності з вимогами п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення в разі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи висновки апеляційного суду викладені в мотивувальній частині, рішення місцевого суду підлягає зміні.

Виключенню з резолютивної частини судового рішення вказівки, що всього ОСОБА_4 виділяється приміщення площею 17,31 кв.м. (11,5+(23,6x11,5/46,7), що на 1,2 кв.м. (17,31-16,11) більше, ніж припадає на належні ОСОБА_4 11/48 частин житлового будинку літ. «А,а,а2» в домоволодіння по АДРЕСА_3 , а відповідачам ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 площею 52,99 кв.м. (35,2 +(23,6x35,2/46,7), що на 1,2 кв.м. (54,19-52,99) менше, ніж припадає на 37/48 частин житлового будинку літ. «А,а,а2» в домоволодіння по АДРЕСА_3 , не звернув увагу, що фактично в користування сторін він виділив лише окремо визначені житлові кімнати, з зазначенням чіткої конкретної площі, а решту приміщень було виділено в спільне користування.

Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції скарги слід віднести за рахунок держави.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 червня 2019 року змінити.

Виключити з резолютивної частини судового рішення вказівки, що всього ОСОБА_4 виділяється приміщення площею 17,31 кв.м. (11,5+(23,6x11,5/46,7), що на 1,2 кв.м. більше, ніж припадає на належні ОСОБА_4 11/48 частин житлового будинку літ. «А,а,а2» в домоволодіння по АДРЕСА_3 , а відповідачам ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 всього площею 52,99 кв.м. (35,2 +(23,6x35,2/46,7), що на 1,2 кв.м. (54,19-52,99) менше, ніж припадає на 37/48 частин житлового будинку літ. «А,а,а2» в домоволодіння по АДРЕСА_3 .

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак