Єдиний унікальний номер 725/135/19
Номер провадження 2/725/22/19
26.02.2019 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці
головуючої судді Вольської Тонієвич О.В.,
при секретарі Григорчук Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (27 липня 1958р.н., місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса для листування: вул.М.Заньковецької, 15/20 м.Чернівці) до ОСОБА_2 (16 листопада 1989р.н., місце реєстрації: вул.Авангардна, 57/17 м.Чернівці) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення та зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання,-
09 січня 2019 року позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом.
Посилалася на те, що вона є власником квартири №17, яка знаходиться в будинку №57 по вул.Авангардній в м.Чернівці.
Окрім неї за вказаною адресою також зареєстровані її чоловік ОСОБА_3 та син - відповідач по справі ОСОБА_2
Однак з жовтня 2013 року син у вказаній квартирі не проживає, оскільки перебуває за кордоном та повертатися до України не має наміру. Особистих речей його у квартирі немає.
Зазначає, що реєстрація місця проживання ОСОБА_2 в квартирі створює їй ряд перешкод. Зокрема, відповідач не приймає участі у витратах по утриманню квартири в частині сплати всіх передбачених комунальних платежів, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих мешканців, а також у звязку із реєстрацією відповідача вона не має змоги оформити субсидію, виникають труднощі в отриманні довідок. Крім того, не може вчинити певні правочини щодо належного їй на праві власності майна, оскільки для цього необхідна згода усіх зареєстрований осіб. Вказані обставини порушують її право власності та суттєво впливають на її фінансове становище.
Просила позов задовольнити та визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №17, яка знаходиться в будинку №57 по вул.Авангардній в м.Чернівці та зняти відповідача з місця реєстрації.
Справа слухалась у відсутність сторін, які у судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.
Від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4 через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив.
Враховуючи те, що у судове засідання не зявились всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України
Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивачки не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав:
Так, судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить квартира №17, яка знаходиться в будинку №57 по вул.Анангардній в м.Чернівці, що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.07.1998 року (а.с.8).
Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.
Зокрема, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно довідки ПП «Житлосервіс» від 20 грудня 2018 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 (а.с.9).
Як вбачається із акту ПП «Житлосервіс» №606 від 29 грудня 2018р., відповідач ОСОБА_2, 16.11.1989р.н. з жовтня 2013 року по теперішній час у вказаному житлі не проживає. Вказане також підтвердили мешканці двох сусідніх квартир №19, №20 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.10).
Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як було встановлено судом, жодної домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житлом укладено не було.
Більше того, судом встановлено, що реєстрація відповідача ОСОБА_2 в квартирі позивачки порушує її право як власника житла, оскільки, вона змушена сплачувати за відповідача комунальні послуги, а також, у звязку із реєстрацією відповідача вона не має змоги оформити субсидію, виникають труднощі в отриманні довідок. Крім того, не може вчинити певні правочини щодо належного їй на праві власності майна, оскільки для цього необхідна згода усіх зареєстрований осіб. Вказані обставини суттєво впливають на фінансове становище ОСОБА_1
Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Разом з тим, на погляд суду, не підлягає задоволенню позовна вимога щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання, виходячи з наступних підстав:
Згідно вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Отже, на підставі зазначеної норми Закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням тягне обовязок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку та є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Тобто, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є автоматичною підставою для зняття її з реєстраційного обліку.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні», ст.ст. 16, 317, 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №17, яка знаходиться в будинку №57 по вул.Авангардній в м.Чернівці.
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О.В. Вольська-Тонієвич