Справа №613/973/18 Провадження № 2/613/312/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді - Харченка С.М., за участю секретаря судового засідання Мізяк М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Богодухові в порядку загального позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що за договором №б/н від 20.11.2012 банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 2500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, з якими відповідач був ознайомлений та підтвердив свою згоду та підписав дану заяву разом з умовами надання банківських послуг. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит в розмірі встановленому договором. Згідно із п.2.1.1.5.5 договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах договору. У разі невиконання зобов`язань за договором відповідно до п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, нараховується штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

Відповідно до п.п.2.1.4.2, 2.1.1.12.11 договору, банк має право вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань в цілому чи встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх обов`язків за договором. Умови договору відповідачем не виконувалися належним чином, що призвело до заборгованості станом на 31.05.2018, яку просить стягнути з відповідача в розмірі 113687,45 грн, із яких: 2491,20 грн - заборгованість за кредитом; 111196,25 грн - заборгованість за відсотками за період з 20.11.2012 по 31.01.2018, а також судові витрати в сумі 1762 грн судового збору за подання позову.

У відзиві та у запереченнях на позов представник відповідача просить суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що сторонаминалежним чином і в установленій формі не були погодженні істотні умови кредитного договору, зокрема щодо кредитної процентної ставки, позовні вимоги пред`явлені з пропуском строку позовної давності.

04.07.2019 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення і клопотання від 03.07.2019, із яких слідує,щопозивачем підтримуються вимоги про стягнення з відповідача 2491,20 грн тіла кредиту та 10670 грн заборгованості за процентами за період з 24.07.2015 по 31.03.2016, тобто по дату закінчення строку дії картки (кредитного договору) в межах строку позовної давності. Зазначив, що пеня та штраф стягненню не підлягають у зв`язку із застосуванням строку позовної давності.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі у судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 20.11.2012 між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», строком дії до 31.06.2019.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Позивач на підтвердження умов кредитного договору надав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за цим кредитним договором станом на 31.05.2018 становить 113687,45 грн і складається із: 2491,20 грн - заборгованість за кредитом; 111196,25 грн - заборгованість за відсотками за період з 20.11.2012 по 31.01.2018.

Обставини справи указують на те, що між сторонами виник цивільно-правовий спір у сфері кредитно-договірних правовідносин.

Суд у своїй правовій позиції доходить висновку, що спір підлягає вирішенню з огляду на такі норми матеріального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У заяві позичальника - відповідача процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 20.11.2012, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору.

Водночас матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Відповідач заперечив погодження цих умов договору. Натомість доказів протилежному позивач суду не надав.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже,у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за наданим позивачем розрахунком.

Приведена правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за даним кредитним договором не підлягає задоволенню за її безпідставністю.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку банку не були ним повернуті,наявні правові підстави позов задовольнити частково та стягнути з відповідача суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 2491,20 грн.

Дана вимога пред`явлена позивачем до суду в межах установленого 3-х річного строку позовної давності, який почав свій відлік з дати закінчення строку дії картки - 31.03.2016, а тому суд відхиляє заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності.

Судові витрати сторін підлягають розподілу наступним чином.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову позивач сплатив судовий збір в сумі 1921 грн. Інші судові витрати сторонами не заявлялися.

Розмір задоволених вимог від розміру заявлених вимог складає 2,2% (2491,20:113687,45х100=2,2). Позивачу підлягає відшкодуванню судовий збір пропорційно до задоволених вимог:1762х2,2:100=38,76 грн.

Керуючись ст.ст.207, 263, 526, 626, 628,633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,-

ВИРІШИВ :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» (код в ЄДРПОУ-14360570, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1 Д) заборгованість у розмірі 2491 (дві тисячі чотириста дев`ятсот одну) гривню 20 (двадцять) копійок та судовий збір у розмірі 38 (тридцять вісім) гривень 76 (сімдесят шість) копійок, всього 2529 (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя