Справа №173/2218/18
Провадження №2/173/231/2019
19.02.2019 Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.
При секретарі Рудовій Л.В.
За участю: позивача ОСОБА_1
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням
14.09. 2018 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача ОСОБА_2
04.10.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.
05.10.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 11 грудня 2018 року.
11.12.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання. Справу призначено до розгляду на 19.02.2019 року.
19.02.2019 року проведене підготовче судове засідання справа призначена до судового розгляду на 19.02.2019 року.
Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.
19.02.2019 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 12 по вул. Талова в с. Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона є власником житлового будинку № 12 по вул. Талова в с. Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі 07 травня 2008 року за № 463.
06 липня 2016 року за її згодою на прохання її онука в будинку була зареєстрована його дівчина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач ОСОБА_2 не проживає в даному будинку з моменту реєстрації і ніколи не проживала, її особисті речі в будинку відсутні.
Реєстрація відповідача у належному позивачці будинку створює перешкоди у користуванні ним, так як вона змушена сплачувати додатково комунальні послуги та нести витрати по утриманню будинку самостійно, також можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійсненні свого права при відчуженні нерухомості, та як будинку зареєстрована стороння особа, що й стало підставою звернення до суду.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення на офіційному сайті судової влади. В судове засідання не з'явилася. Відзиву на позовну заяву не подала.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 ОСОБА_1 України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.
Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що між сторонами виник спір із правовідносин, що регулюють право власності на житло та право користування житлом.
Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, є власником будинку № 12 по вул. Талова, в с. Авксенівка, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі 07 травня 2008 року за № 463, що підтверджується копіями договору купівлі-продажу, Витягу з Державного реєстру правочинів та Витягу про реєстрацію права вланості.
06 липня 2016 року за її згодою на прохання її онука в будинку була зареєстрована його дівчина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач ОСОБА_2 не проживає в даному будинку з моменту реєстрації і ніколи не проживала, її особисті речі в будинку відсутні.
Даний факт підтверджується актом депутата Боровківської сільської ради від 13.09.2018 року в якому зазначається, що ОСОБА_2 в будинку № 12 по вул. Талова в с. Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не проживає з липня 2016 року.
Доказів того, що відповідач був зареєстрований в будинку позивачки як член її сім'ї суду не надано.
Таким чином судом встановлено, що відповідно до ст. 71, 72 ЖК України відповідач втратив право на користування належним позивачці будинком, як такий, що не проживає за вказаною адресою більше 6-ти місяців без поважних причин.
Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт не проживання відповідача в будинку позивача протягом шести місяців, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування належним позивачу житловим приміщенням підлягають задоволенню. Дане рішення приймається судом відповідно до обраного позивачем способу захисту цивільних прав, а саме припинення права користування житловим приміщенням, який передбачений ст. 16, 405 ЦК України, та з якими погоджується суд.
Будь-яких доказів на підтвердження факту проживання в належному позивачці будинку, наміру користуватись ним, відповідач суду не надала.
Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.
Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем не надано доказів того, що позивач чи інші особи створювали їй перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням. З чого суд приходить до висновку, що відповідач не має наміру проживати у будинку позивача та користуватись ним.
За даних обстави, суд з метою захисту права власності позивача, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком № 12 по вул. Талова в с. Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.
Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України - Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України - Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України - Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до ОСОБА_1 від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Таким чином, судом встановлено, що реєстрація відповідача без проживання та користування у належному позивачу житловому приміщенні порушує право приватної власності позивача на зазначене житлове приміщення.
Відповідно до ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином рішення суду про визнання ОСОБА_2, такою, що втратила право користування будинком № 12 по вул. Талова в с. Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов'язків на орган, що здійснює державну реєстрацію місця проживання фізичних осіб.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, так як позовні вимоги задоволені , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням - задовольнити
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії АО № 273580, виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 15.06.2015 року), зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратив право користування жилим приміщенням будинком № 12 по вул. Талова с. Авксенівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області
Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії АО № 273580, виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 15.06.2015 року), зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, понесені судові витрати в сумі 704.80 грн., за сплачений судовий збір.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою завою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем та/або подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений: 01.03.2019 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 01.03.2019 року

Оприлюднене 01.03.2019 року

Дата набрання законної сили: 02.04.2019 року