Справа №409/812/18
Пров.№2/409/297/19

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року смт.Білокуракине
Білокуракинський районний суд Луганської області в складі:
головуючого судді: О.Ю.Максименко
за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Білокуракине цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року, -
Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги свого позову, та просив їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання 22.11.2018р. та 18.02.2019 року не з'явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та ЗаконівУкраїни "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.
18.02.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04.05.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_4 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №512, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 100000,00 грн. зі сплатою 20% річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався на споживчі цілі окремими частинами за відновлювальною кредитною лінією у період до 04.05.2013 року. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до останнього робочого дня кожного звітного місяця, починаючи з травня 2013р. Остаточним терміном повернення кредиту є 04.12.2019 року. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом (а.с. 9).
Відповідно до додаткової угоди від 04.05.2013р. до договору відновлювальної кредитної лінії №512 від 04.05.2011 року п.1.2 п.п.1.2.1 викладено в наступній редакції" встановити суму щомісячного погашення основного боргу в розмірі 1282,05 грн. зі сплатою щомісячно рівними частинами до останнього робочого дня кожного звітного місяця, починаючи з червня 2013р." (а.с.10).
Згідно ст. 1054 ЦК України „за кредитним договором банк ... зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. З огляду на вказане ОСОБА_5 Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12).
Згідно ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Як встановлено в судовому засіданні, 10.01.2018 року позивачем було прийняте рішення та направлено відповідачу ОСОБА_4 вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.56).
Таким чином, враховуючи, що 10.01.2018 року позивачем було прийнято рішення про дострокове повернення кредиту відповідачем за Договором відновлюваної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011р., позивач не мав права нараховувати відповідачеві відсотки за кредитом за договором № 512 після 10 січня 2018 року.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 10.01.2018 року по 12.04.2018 року в розмірі 4540,88 грн. задоволенню не підлягають.
На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки позивач не мав права нараховувати відсотки після 10.01.2018 року, то і 3% річних, розраховані по відсоткам, які нараховані після 10.01.2018 року в сумі 10,40 грн. задоволенню не підлягають.
Позивачем в позовній заяві зазначено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за договором №512 від 04.05.2011 року між ОСОБА_4, Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №1 від 04.05.2011 року, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №512 від 04.05.2011 року та на підтвердження зазначеного в якості доказу було надано перший аркуш договору поруки №1 від 04.05.2011 року (а.с.11).
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно роз'яснень, які містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», при ухвалені рішення суд відповідно до ст.212 ЦПК України (в редакції закону яка діяла до 14.12.2017 року) оцінює докази з урахуванням вимог ст.ст.58, 59 ЦПК України (в редакції закону яка діяла до 14.12.2017 року) про їх належність та допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Ухвалою суду від 22.11.2018 року позовну заяву було залишено без руху, відповідно до якої позивачу був наданий строк для усунення недоліків та зазначено спосіб їх усунення, а саме необхідність надати суду копію договору поруки №1 від 04.05.2011 року, укладеного між ОСОБА_3, ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_4 повністю.
Відповідно до заяви, наданої позивачем на виконання ухвали суду від 22.11.2018 року про залишення позовної заяви без руху, в розпорядженні банку зберігся тільки перший аркуш даного договору поруки №1 від 04.05.2011 року та у ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" не має можливості надати копію договору поруки №1 від 04.05.2011 року, укладеного між ОСОБА_3, банком та ОСОБА_4 (а.с.107).
Суд вважає, що позивач не надав суду письмових доказів на підставі яких можливо було встановити факт укладення договору поруки №1 від 04.05.2011 року між ОСОБА_3, ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_4. Наданий позивачем перший аркуш договору поруки №1 від 04.05.2011 року не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу, оскільки він не містить підписів сторін, умов договору та строку дії договору поруки.
Отже, представником позивача при відсутності примірника договору поруки не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували що відповідач ОСОБА_3 зобов'язався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу). Таким чином, позовні вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягають та заборгованість підлягає частковому стягненню лише з ОСОБА_4.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2725,63 грн..
На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ст.ст. 254, 526, 527, 530, 536, 541, 610-612, 615, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 12, 13, 76-81, 89, 136, 141, 259, 263-265, 272-273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року задовольнити частково.
Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року за відсотками за користування кредитом за період з 10.01.2018р. по 12.04.2018р. в розмірі 4540,88 грн. та трьох процентів річних за прострочення боргу за процентами за період з 10.01.2018 по 11.04.2018 в сумі 10,40 грн..
У задоволенні позовних вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 512 від 04.05.2011 року відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Луганського апеляційного суду через Білокуракинський районний суд Луганської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії ЕН №650770, виданий Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 04.06.2008 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 м.Луганськ.
Відповідач: ОСОБА_3, паспорт серії МН №566736, виданий Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 30.11.2002 року, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 м.Луганськ.
Суддя Білокуракинського
районного суду Луганської області ОСОБА_6