єдиний унікальний номер справи 546/612/19
номер провадження 2-о/546/44/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року місто Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Коваленка А.В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Кобилинського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у судовій залі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області,

ВСТАНОВИВ:
12.06.2019 заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, у якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що він народився у с. Дружба Решетилівського району Полтавської області та постійно проживав до грудня 1976 року, коли за комсомольською путівкою поїхав працювати на завод КАМАЗ до Російської Федерації. У травні 1991 року повернувся до батьків та до цього часу постійно проживає у с. Дружба Решетилівського району без реєстрації. Паспорт громадянина СРСР втратив. Через відсутність документів з території Решетилівського району з 1991 року не виїжджав. Звернувся до державних органів з приводу отримання паспорта громадянина України, однак Решетилівським РС УДМС України в Полтавській області йому було відмовлено у оформленні паспорта громадянина України замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР, оскільки його належність до громадянства України не підтверджено.

13.06.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 12.09.2019, однак судове засідання відкладено за клопотанням представника заінтересованої особи на 03.10.2019.

Заявник до суду не з`явився, оскільки згідно медичної довідки за станом здоров`я потребує стороннього догляду та обмежених у пересуванні (а.с.14).

У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву та просив задовольнити її, посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Представник заінтересованої особи, Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_2 дійсно звертався щодо втрати ним паспорта громадянина СРСР, однак оскільки за результатами перевірки його громадянство України не встановлено, йому було відмовлено у виготовленні паспорта громадянина України. Паспорт громадянина СРСР йому було видано Решетилівським РВ УМВС. Оскільки документальне підтвердження належності заявника до громадянства України відсутнє, заперечував проти задоволення заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Тобто, особи, які визначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, а зазначені у п. 2 - з 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту, які проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Сталінка (нині с. Дружба) Решетилівського району Полтавської області, його батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є українцями, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4).

Згідно копії військового квитка ОСОБА_2 був призваний Полтавським міським військовим комісаріатом на строкову військову службу 11.11.1973 та звільнений 12.11.1975, направлений в Решетилівський РВК; перебував на військовому обліку у Шевченківській сільській раді до 03.12.1976, а з 20.12.1976 на території Російської Федерації, в тому числі з 17.10.1990 - в Автозаводському РВК м. Н.-Челни; інші відмітки щодо військового обліку після цієї дати відсутні (а.с.5-7).

Довідкою Шевченківської сільської ради Решетилівського району №499 від 10.06.2019 підтверджується, що заявник проживає у с. Дружба Решетилівського району з травня 1991 року по цей час без реєстрації місця проживання (а.с.8).

Заявник звертався до Решетилівського РС УДМС України в Полтавській області із заявою щодо оформлення паспорта громадянина України замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР, однак йому було відмовлено у задоволенні заяви, у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих його належність до громадянства України (а.с.9).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що є сестрою заявника; брат разом з дружиною з 1970хроків проживав на території РФ. Приїхав до батьків у с. Дружба Решетилівського району на травневі свята 1991 року, пояснив, що розлучився з дружиною, у сім`ї не склалося. Залишився проживати у батьків у с. Дружба, де і проживає до цього часу. Паспорт громадянина СРСР загубив. Документів у нього не було, тому з Решетилівського району не виїжджав та офіційно не працював. Підробляв по людях. Був у депресії, бувало вживав спиртні напої, намагалися наставити на вірний шлях, але не вийшло. Нещодавно у нього стався інсульт, тому він зараз потребує сторонньої допомоги, вона його доглядає. Підтверджує, що заявник постійно проживав на території України в с. Дружба Решетилівського району з травня 1991 року по цей час, тобто станом на 24.08.1991.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що знайома із заявником з 1975 року, бо її чоловік був однокласником ОСОБА_2 , дружили сім`ями. Після одруження заявник з дружиною поїхали на роботу в РФ, однак кожного року у травні приїздили у відпустку до батьків та щороку 24 травня разом святкували річницю весілля її та її чоловіка. У травні 1991 року заявник приїхав до батьків один та пояснив, що з дружиною не склалося. Залишився проживати у батьківській хаті та нікуди вже не їхав. Підтверджує, що заявник постійно проживав у с. Дружба Решетилівського району з травня 1991 року по цей час, в тому числі станом на 24.08.1991.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що є другом дитинства та однокласником заявника. Після служби в армії ОСОБА_2 поїхав працювати в РФ на завод КАМАЗ, щороку приїздив у відпустку, зустрічалися, дружили сім`ями. Навесні 1991 року зустрів заявника, який сказав, що вирішили з дружиною пожити окремо. І з того часу ОСОБА_2 проживав у с. Дружба Решетилівського району.

Підстав сумніватись у показах свідків у суду немає, оскільки вони узгоджуються між собою та підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами.

Наявність у військовому квитку заявника даних про перебування на військовому обліку у м. Н.-Челни, РФ з 17.10.1990, не спростовує фактичного проживання заявника на території України без реєстрації та обумовлено втратою паспорта громадянина СРСР.

Встановлення факту постійного проживання на території України станом на час оголошення незалежності України від 24 серпня 1991 року заявнику необхідно для підтвердження до належності громадянства України.

Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного безперервного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому суд вважає, що заява є обґрунтованою.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 10, 81, 258, 265, 273, 293, 315 ЦПК України, ст. ст. 1, 3, 9 Закону України «Про громадянство України», суд

ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній; місце проживання: с. Дружба Решетилівського району Полтавської області) про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37829297; місцезнаходження: вул. Пушкіна, 63, м. Полтава Полтавської області) задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дружба Решетилівського району Полтавської області (реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній; місце проживання: с. Дружба Решетилівського району Полтавської області) на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя І.В. Лизенко