Справа № 570/415/19
провадження № 2/570/671/2019
У Х В А Л А

22 лютого 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Кушнір Н.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.175-177, 184 ЦПК України при подачі цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

покликаючись на неможливість збереження шлюбу, позивач у поданій до суду 25 січня 2018 року позовній заяві просить шлюб сторін розірвати, судові витрати покласти на відповідача.

На виконання приписів п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачпідтверджує, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області 25 січня 2018 року позовні вимоги про розірвання шлюбу виділено в окреме провадження.

Суд отримав підтвердження реєстрації місця проживання відповідача.

Вважаю, що заява подана та оформлена у порядку, встановленому ЦПК України, відповідає вимогам ст.ст.175-177 ЦПК України, підстав для залишення заяви без руху, повернення заяви чи відмови у відкритті провадження відсутні, тому є підстави для прийняття її до розгляду та відкриття провадження. Дана справа відноситься до юрисдикції загального суду, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Справа підсудна Рівненському районному суду Рівненської області.

Оскільки дана справа відноситься до категорій справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, суд вважає за можливе провести розгляд даної цивільної справи за правилами загального позовного провадження.

В поданій заяві позивач просить звільнити її від сплати судового збору у зв'язку із скрутним матеріальним становищем. Зазначає, що сама виховує трьох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом дитинства, на даний час не працює, доходів не має.

Відповідно до ч. ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення рішення у справі. З підстав, зазначених у ч.1 цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати (ч.3 ст.136 ЦПК України). Відповідний порядок передбачено Законом України "Про судовий збір", де у ст.8 вказано, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

При цьому судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, незалежно від того, подано його юридичною чи фізичною особою, суд повинен врахувати особу заявника, характер спору, питання, яке вирішується в суді, а також забезпечити належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору та інтересами заявника на судовий захист.

За змістом викладених у п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Таке клопотання може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Виходячи з наведеного, заява позивача про звільнення від сплати судового збору підлягає до задоволення, оскільки нею долучені належні докази, які свідчать про її скрутний матеріальний стан, що перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Крім того, вирішуючи питання, повязані з судовими витратами, суди повинні забезпечити належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору та інтересами позивача (заявника) на судовий захист. До такого висновку Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ прийшов у справі №6-2297 св 16.

Так, у багатьох справах Європейський суд з прав людини наголошує, що якщо доступ до суду обмежено законом чи практикою суду, суд досліджує чи впливає таке обмеження на сутність права, а саме: чи переслідує обмеження законну мету і чи забезпечується при цьому «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (Аshingdane v. the United Kingdom «Ашингдейн проти Сполученого Королівства»; Fayed v. the United Kingdom «Файєд проти Сполученого Королівства»; Markovic and others v. Italy «Марковіч та інші проти Італії»). Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.01 у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)) зазначено, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Реалізація такого основоположного принципу здійснення правосуддя як верховенство права безпосередньо залежить від права на доступ до суду, яке має застосовуватись на практиці та бути ефективним (Bellet v. France «Белле проти Франції»). Для того, щоб право на доступ було ефективним, повинна бути реальна можливість оскаржити дію, що порушує право. Відсутність реальної можливості захистити законні інтереси свідчить, що у правовій державі не діє «принцип верховенства права».

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку окремо від рішення суду визначені ч.1 ст.353 ЦПК України, якою не передбачено оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду такої ухвали. Відповідно до п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Згідно з ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Разом з тим, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на справедливий суд, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.

З огляду на викладене, керуючись ст.187 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та відкрити провадження у цивільній справі за даним позовом.

Розглянути справу за правилами загального позовного провадження і призначитипідготовче засідання на 11:30 год. 19 березня 2019 року в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.П.Могили, 24).

Викликати сторони, яким невідкладно надіслати копію даної ухвали, а відповідачу додатково копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Запропонувати відповідачу подати у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали письмовий відзив проти позову, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Роз'яснити положення ч.4 та ч.8 ст.178 ЦПК України, що копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред'явити зустрічний позов.

Встановити позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Установити відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

rv.rv.court.gov.ua - веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду виключно у випадку відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності. В іншій частині оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути внесені до апеляційної скарги на судове рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кушнір Н.В.