ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2206/19 Справа № 206/4080/18 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К.С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2018 року у справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення заборгованості /а.с. 1-3/.

В обґрунтування позову представником позивача було зазначено, що відповідно до укладеного 08.04.2010 договору (заява б/н), відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а саме: повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, належним чином, не виконала, внаслідок чого станом на 17.06.2018 має заборгованість у розмірі 44427,50 грн., яка складається з наступного: 14789,51 грн. - тіло кредиту, 11254,91 грн. - відсотки за користування кредитом; 15791,29 грн. - пеня; штрафи: 500 грн. (фіксована частина) і 2091,79 грн. (процентна складова). Вказані суми АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2018 року позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" задоволено частково /а.с. 70-71/

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору у сумі 41835, 71 грн., яка складається з: 14789, 51 грн. - тіло кредиту, 11254,91 грн. - відсотки за користування кредитом, 15791, 29 грн. - пеня.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Не погодившись із таким рішенням ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі /а.с. 74-78/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, наданим позивачем, в результаті чого дійшов необґрунтованого висновку, що перелічені документи складають кредитний договір.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ "Приватбанк" вважає необхідним скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами та надав їм належну оцінку.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 08 квітня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (після зміни назви АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір якій оформлений у вигляді Заяви-анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яка разом довідкою про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг, фактично є кредитним договором, що укладено у письмовій формі та підписано сторонами.

Відповідно до цієї Заяви відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

За змістом п. 1.1.3.2.4. Умов та правил надання банківських послуг - право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в одноосібному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Як вбачається із виписки по рахунку відповідача, за період з 08.04.2010 по 17.06.2018, у зв'язку із порушенням відповідачем строків оплат за банківським продуктом «оплата частинами», сума по ліміту, станом на 17.06.2018 складала - 14789,51 грн. /а.с. 46-49/.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує Банку пеню.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором утворилася прострочена заборгованість за кредитом, яка за розрахунком позивача станом на 17.06.2018 складає 44427,50 грн., з яких: 14789,51 грн. - тіло кредиту, 11254,91 грн. - відсотки за користування кредитом; 15791,29 грн. - пеня; штрафи: 500 грн. (фіксована частина) і 2091,79 грн. (процентна складова).

З урахуванням встановлених обставин справи та норм діючого законодавства, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.526, 611, 1054 ЦК України обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги про те, що Банком не доведено, на яких умовах укладався кредитний договір, не відповідають фактичним обставинам і зібраним у справі доказам.

Із тексту заяви/договору, підписаної відповідачем, вбачається, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, становлять між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг, прийняття даних умов підтверджується підписом клієнта у заяві, на підставі якого в подальшому і була надана карта клієнту.

Факт підписання відповідної заяви анкети-заяви відповідачем не оспорювався.

Така форма оформлення кредитного договору не суперечить діючому законодавству, оскільки укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України договір вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Тобто, в даному випадку, зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі.

Укладення кредитного договору у наведений спосіб чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії для придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заяви, Умови, Правила та тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві.

При оформленні кредиту, заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, позичальник підтвердив свою згоду на те, що заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та тарифи складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Згідно умов договору, Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів у році, що підтверджується п. 2.1.1.12 0,6 «Умовами та правилами надання банківських послуг».

Згідно підписаної заяви/договору, клієнт повідомлений про сайти банку та своїм підписом підтвердив, що повною мірою розуміє та зобов'язується виконувати вимоги УІП, а також підтвердив ознайомлення з обов'язком самостійно знайомитися з внесеними змінами на сайті (адреса сайту вказана у заяві).

Дана вимога також встановлена УІП в розділі обов'язки клієнта: п. 2.1.1.5.3. отримувати виписки про стан карткового рахунку та про проведені операції по картковому рахунку; п. 2.1.1.5.4. при незгоді зі змінами Правил та/або Тарифів банку, звернутися в банк для розірвання цього договору та погасити перед банком заборгованість, у тому числі і заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреною особам.

Згідно наявних у справі доказів, заяв про розірвання кредитного договору від відповідачки до банку не надходило, більше того відповідачка активно користувалась карткою, в тому числі неодноразово здійснювала погашення заборгованості.

Частинами 2, 3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК України встановлено, що (навіть за відсутності доказів належного повідомлення боржника) якщо боржник сплачує відсотки та комісію, то пропозицію слід вважати прийнятою і угоду досконалою, так як фактичні дії вказують на прийняття пропозиції.

Відповідач отримала кредитні кошти на підставі власної заяви, в якій зазначено, що він ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку які були їй надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в «ПриватБанку», а також його місцезнаходження. Він висловив згоду з тим, що дана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним і банком договір. Він підтвердив, що вся надана ним інформація вірна. Зобов'язався про всі зміни повідомляти банк не пізніше 15 діб з моменту їх виникнення.

Відповідач особистим підписом засвідчила той факт, що відповідна заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами надання послуг, Тарифами між ним і банком становить договір надання банківських послуг.

Відповідно до підписаної заяви, клієнт виявив бажання на отримання послуги від банку у вигляді оформлення платіжної карти.

Встановлено, що дані умови регулюють відносини між банком та клієнтом з відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а так само інших банківських послуг, зазначених у заяві.

Також у заяві, яку підписала відповідач, вказано, що вона ознайомлена з Правилами надання послуг, які надаються позичальнику в залежності від оформлюваного продукту в даному випадку це є правила користування платіжною карткою, оскільки предметом договору є саме платіжна карта.

Тобто, в даному випадку, зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах.

Отже, між банком та позичальником укладено договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору у такий спосіб чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії для придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві.

Крім того, банком на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів» надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов'язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів).

Отже, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним.

Доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині є неспроможними, оскільки спростовуються вищевказаними письмовими доказами і фактичними обставинами справи.

Щодо недоведеності позовних вимог в частині розміру заборгованості доводи апеляційної скарги колегія суддів також відхиляє.

Розмір заборгованості підтверджується витягом із особового рахунку позичальника, в якому відображені всі банківські операції за кредитом, який є належним і допустимим доказом у розумінні ст.ст.77,78,95 ЦПК України.

Надані банком розрахунки заборгованості відповідачем не спростовані.

За таких обставин, вирішуючи питання в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за основним зобов'язанням та відсотками суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, та позичальником порушуються зобов'язання за цим кредитним договором, та дійшов обґрунтованого висновку, що у позивача виникло право вимагати стягнення з боржника заборгованості за основним зобов'язанням та відсотками з розрахунку 3% на місяць.

Однак, колегія суддів не може погодитись із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по пені.

Так, Банком позичальнику нараховано - 15 791,29 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів, в той час як тіло кредиту складає 14 789,51 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

ОСОБА_1 заперечувала проти нарахування пені у вищезазначеному розмірі і заявила про її зменшення.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що розмір нарахованої Банком пені значно перевищує суму заборгованості по кредиту.

Враховуючи вищезазначені вимоги законодавства і обставини справи, суд дійшов висновку про можливість зменшення пені за несвоєчасне погашення кредиту.

За вказаних обставин оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині стягнення пені в сумі 15 791,29 грн. та відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині, у зв'язку з чим зазначити загальну суму боргу - 26 044,42 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2018 року в частині стягнення пені в сумі 15 791,29 грн. - скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Зазначити суму боргу 26 044 грн. (двадцять шість тисяч сорок чотири гривні) 42 коп.

В іншій частині рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров