ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

справа № 615/1364/16-ц

провадження № 22ц/818/397/19

26 лютого 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретарів - Бойко А.О., Литвин О.Б.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

треті особи - ОСОБА_3, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року (суддя Токмакова А.П.)

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, який неодноразово уточнювала.

Просила провести розподіл спільного майна подружжя, придбаного за час перебування у шлюбі, за правилами ст.ст.69,60,70 СК України наступним чином: за нею визнати право власності на житловий будинок, загальною площею 66,9 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, розміром 0,25 га, кадастровий № НОМЕР_1, надану для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; за відповідачем визнати право власності на рухоме майно загальною вартістю 24000 грн., а саме: шкаф-стінка, відеомагнітофон, музикальний центр «sony», кухонна стінка, холодильник «Донбас», ліжко півторамістне металеве, ванна, бойлер, телевізор «Беррізка», газова плита, стінка «Шкільний куточок», пластикові вікна 7 шт., паливний котел з автоматом «КСТ-16», посуд, пральна машинка «Ріга-8»; скасувати арешт, накладений постановою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в рамках виконавчого провадження № 51015743 від 05.05.2016 року на земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий № НОМЕР_1, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Вважає, що її частка у спільному майні подружжя, яка розподіляється, повинна бути збільшена за рахунок стягнення коштів на підставі ст.194 СК України, оскільки відповідач має значну заборгованість з виконання рішення суду про стягнення на її користь аліментів на утримання сина-інваліда 1-ї групи ОСОБА_4, починаючи з 21.12.2004 року до повноліття дитини; не виконує зобов'язання за усною домовленістю з добровільної сплати аліментів на утримання сина-інваліда після досягнення ним повноліття. На думку позивача, зазначені обставини мають суттєве значення, так як вона весь свій час приділяє догляду за дитиною через його хворобу, тому не має можливості працювати та матеріально забезпечувати себе і сина, в зв'язку з чим має право на аліменти у відповідності до ст.ст.198,200,201,182,183 СК України, але на умовляння відповідача не зверталася до суду з відповідним позовом, оскільки останній зобов'язався добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини, але свої обов'язки не виконує.

Зі слів позивача на сьогоднішній день сторони хоча і перебувають у шлюбі, але спільно не проживають, не ведуть спільне господарство через протилежні погляди на життя та виховання дітей. За розрахунками позивача заборгованість по аліментах становить 956643,40 грн., що значно перевищує вартість земельної ділянки та житлового будинку. Оскільки доходи відповідача не стабільні та існує загроза зовсім не отримати аліменти, вважає, що в рахунок їх стягнення може бути збільшено частку позивача в спільно нажитому майні, яке розподіляється між сторонами.

Враховуючи, що предметом позову є частка в спільній сумісній власності, на яку може бути звернуто конфіскацію або стягнення на користь особи, на думку позивача, питання про зняття арешту з цієї речі (за відсутності іншого спільного майна) вирішується відповідно до правил статей 321, 358, 364 ЦК України, при вирішенні спорів учасників спільної сумісної власності щодо розпорядження та користування майном.

Зазначає, що у відповідності до п. 5.15.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги визнав.

Третя особа ОСОБА_3 проти позову заперечував.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Постановлено в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на:

- земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий № НОМЕР_1, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рухоме майно загальною вартістю 24000 грн., а саме: шкаф-стінка, відеомагнітофон, музикальний центр «Sony», кухонна стінка, холодильник «Донбас», ліжко півторамістне металеве, ванна, бойлер, телевізор «Берізка», газова плита, стінка «Шкільний куточок», пластикові вікна 7 шт., паливний котел з автоматом «КСТ-16», диван, посуд, пральна машинка «Ріга-8» визнати за ОСОБА_2

Скасувати арешт, накладений постановою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в рамках виконавчого провадження № 51015743 від 05.05.2016 року на земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий № НОМЕР_1, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає позовну заяву штучною, оскільки позивачка просить суд поділити майно, на яке виконавчею службою накладено арешт з метою виконання судового рішення про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 грошових коштів. Отже, вказаним рішенням порушено права третьої особи.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що доводи апеляційної скарги грунтуються на припущеннях.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Визнаючи в порядку поділу за позивачем право власності на нерухоме, а за відповідачем - на рухоме майно меншою вартістю, виходив із того, що останній має заборгованість перед позивачем по аліментам на утримання сина, яка за розрахунками позивача становить 956643,40 грн.

Проте повністю погодитися з такими висновками колегія суддів не може, оскільки вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що сторони з 03.09.1994 року по 25.02.2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 16.

20.12.2007 року сторони повторно зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 11 (т.1 а.с.42).

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.14,43).

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 21.01.2005 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітної плати, щомісячно, починаючи стягнення з 21.12.2004 року до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с.16).

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконкому Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області № 94 від 16.12.2008 року, право власності на житловий будинок, загальною площею 66,9 кв.м, з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 (т.1 а.с.19,48 об.).

Рішення про реєстрацію права власності прийнято 23.12.2008 року КП «Валківське БТІ», що слідує з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21373180, в якому єдиним власником житлового будинку значиться ОСОБА_2 (т.1 а.с.19 об.,48).

05.12.2015 року відповідач зареєстрував житловий будинок у відповідності до змін до чинного законодавства у Валківському РУЮ Харківської області, про що свідчить Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний № 49163592 та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_2 (т.1 а.с.49-50,87-88).

Рішенням V сесії VII скликання Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області № 66 від 25.02.2016 року затверджено технічну документацію із землеустрою та передано ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий № НОМЕР_1, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.17,46).

За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 54643827 право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 03.03.2016 року, власником значиться ОСОБА_2 (т.1 а.с.18,47).

В провадженні Міжрайонного ВДВС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ в Харківській області знаходиться виконавче провадження № 51015743 по примусовому виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 715339,87 грн., виданого на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 27.01.2016 року. Стягнення проводиться з усього майна, що зареєстроване за ОСОБА_2 В рамках виконавчого провадження на спірне майно накладено арешт.

Крім того, за час перебування у шлюбі сторонами було придбано рухоме майно загальною вартістю 24000 грн., а саме: шкаф-стінка - вартістю 2000 грн., відеомагнітофон - 500 грн., музикальний центр «Sony» - 300 грн., кухонна стінка -1000 грн., холодильник «Донбас» -300 грн., ліжко півторамістне металеве - 300 грн., ванна -700 грн., бойлер -1000 грн., телевізор «Берізка» -700 грн., газова плита -700 грн., стінка «Шкільний куточок» -2500 грн., пластикові вікна 7 шт. -6400 грн., паливний котел з автоматом «КСТ-16» -5000 грн., диван -1500 грн., посуд - 800 грн., пральна машинка «Ріга-8» - 300 грн.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною другою статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За приписами частини першої статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Із наведеного випливає, що незважаючи на те, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2, вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказане нерухоме майно є особистою власністю ОСОБА_2 та поділу не підлягає, колегією суддів не приймається.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам роз'яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України зокрема земельна ділянка, одержана у власність громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Однак, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.

Таким чином, встановивши, що перелічене вище майно було придбано у період, коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, суд дійшов правильного висновку, що сторони набули право спільної сумісної власності на це майно і воно підлягає поділу.

Разом з тим, висновок суду про можливість передання права власності на належну відповідачу Ѕ частину нерухомого майна ОСОБА_1 в рахунок відшкодування аліментів є необґрунтованим, оскільки відповідно інформації, наданої Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області від 04.10.2018 року №7145 на виконанні у відділі перебував виконавчий лист №2-1045,05 виданий 24.01.2005 року Валківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1; виконавче провадження було закінчене 06.07.2011 року.

Дані щодо наявності заборгованості по аліментам в матеріалах справи відсутні, розмір цієї заборгованості визначено за розрахунками позивача та не підтверджений жадним доказом.

За таких обставин, врахування цієї суми при поділі майна подружжя є необґрунтованим.

Безпідставним є і скасування арешту, накладеного постановою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в рамках виконавчого провадження № 51015743 від 05.05.2016 року на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, оскільки поділ майна подружжя не ставиться у залежність від обтяжень майна і не є його відчуженням.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що визнання права власності на нерухоме майно лише за позивачкою та скасування арешту, накладеного на це майно в рамках виконавчого провадження призведе до порушення прав третьої особи - ОСОБА_3, як стягувача, на що також зверталась увага в ухвалі апеляційного суду Харківської області від 31.01.2017 року.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року - задовольнити.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати за кожним право приватної власності на Ѕ частину:

- земельної ділянки розміром 0,25 га, кадастровий № НОМЕР_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- житлового будинку загальною площею 66,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на рухоме майно загальною вартістю 12000 грн., а саме: шкаф-стінку, відеомагнітофон «Sony», музикальний центр «Sony», холодильник «Донбас», ванну, бойлер, телевізор «Берізка», паливний котел з автоматом «КСТ-16», диван.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на рухоме майно загальною вартістю 12000 грн., а саме: кухонну стінку, ліжко півторамістне металеве, газову плиту, стінку «Шкільний куточок», пластикові вікна 7 шт., посуд, пральну машинку «Ріга-8».

В решті вимог позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2482,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3723,85 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко