Справа №: 398/3017/18
провадження №: 2/398/233/19
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
судді Нероди Л.М.,
з участю секретаря Борозни Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, де третьою особою є орган опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради, -
Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнення аліментів на їх утримання в розмірі 1/3 частини всіх доходів (заробітку) відповідача, починаючи щ моменту звернення до суду.
Позов обґрунтований тим, що відповідач є матір'ю її онуків ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження останніх. На даний час діти проживають з позивачем, яка рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 17.10.2017 року №628 призначена опікуном над ними. Відповідач проживає окремо від виховання та утримання дітей самоусунулася.
Зазначені обставини сталі підставою для звернення позивача до суду.
Сторони та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися. Від позивача та представника третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому представник служби у справах дітей Олександрійської міської ради у своїй заяві зазначає, що проти вимог позивача не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.
Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.
Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Сімейного та Цивільного кодексів України.
Дослідивши зібрані по справі докази, проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_4 про народження ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_8, його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2.
Згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 про народження ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_9, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2.
З копії рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 17.10.2017 року №628 вбачається, що дітям ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі акту про дитини, покинуту, в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 11.10.2017 року. Цим же рішенням встановлено опіки над дітьми та призначено опікуна - їх бабусю ОСОБА_1.
З наданого витягу протоколу №3 засідання педагогічної ради загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів №10 від 12.02.2018 року вбачається, що за результатами засідання вирішено порушити клопотання перед Олександрійською міською радою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, у зв'язку з ухиленням від виховання й навчання дітей і невиконанням батьківських обов'язків. 06.03.2018 року за №86 до служби у справах дітей Олександрійської міської ради направлено відповідне клопотання.
Відповідно до характеристики ОСОБА_4, наданою ЗНЗ І-ІІІ ступенів, мати не приділяє уваги вихованню і навчанню сина. ОСОБА_4 проживає у бабусі з дідусем за адресою: АДРЕСА_2.
З психологічної характеристики ОСОБА_4 вбачається, що хлопчик до матері ставиться позитивно, але жити з нею не хоче. З матір'ю не спілкується. Своєю сім'єю вважає дідуся та бабусю.
Згідно психологічної характеристики ОСОБА_3 встановлено, що зі слів дівчинки мати її ображала, погано годувала. Жити з нею дитина не бажає, своєю сім'єю вважає дідуся, бабусю, сестричку та братика.
З акту обстеження житлово-побутових умов проживання родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, вбачається, що для дітей створені такі умови: окремо у кожної дитини є стіл, книжкова поличка, шафа, окремі ліжечка. У сім'ї існує взаємозв'язок та повага до дітей та членів сім'ї. Всі традиції, свята, сім'я дотримується.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 08.06.2018 року комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав по відношенню до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнення аліментів на утримання дітей на користь ОСОБА_1. Підставами для позбавлення батьківських прав є відсутність участі ОСОБА_2 у виконанні батьківських обов'язків, остання не цікавиться життям та здоров'ям дітей, не телефонує, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а також не зверталася до служби у справах дітей Олександрійської міської ради щодо надання будь-яких пояснень та не намагалася повернути дітей за своїм місцем проживання Діти дуже люблять бабусю та дідуся, про матір відзиваються погано, на засіданні комісії розповіли, що під час проживання з матір'ю їжу отримували за роботу на великому городі і це був лише суп без хліба вранці та ввечері, матір постійно їх лупцювала, якщо в них не було сили працювати. У вересні 2017 року, коли ОСОБА_1 вперше звернулася до служби у справах дітей, діти виглядали виснаженими, було видно, що вага тіла не відповідає віку, тобто діти були дуже худі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були охайно підстрижені і категорично заперечували, щоб їх повертали матері. На даний час у дітей гарний вигляд, в них покращився емоційний стан, вони добре навчаються в школі.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх малолітніх дітей, не забезпечує її матеріально, не спілкується з ними, тобто фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків.
Вирішуючи даний спір, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що відповідач ухиляється від виховання та утримання своїх малолітніх доньок, фактично переклавши цей обов'язок на позивача та свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, передбаченими ст. 150 СК України.
Наведенні докази свідчать про необхідність захисту прав та інтересів дитини, а тому відповідача слід позбавити батьківських прав.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов'язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Отже, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 20 серпня 2018 року та повноліття старшою дитиною - ОСОБА_3, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10, після чого стягнення аліментів проводити за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на старшу дитину, до досягнення повноліття молодшою дитиною - ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно на одну дитину.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 20 серпня 2018 року та повноліття старшою дитиною - ОСОБА_3, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10, після чого стягнення аліментів проводити за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на старшу дитину, до досягнення повноліття молодшою дитиною - ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно на одну дитину.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири ) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 25.02.2019 року.
СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА