КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/5221/19 головуючий у суді І інстанції: Скрипка О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Сліпченка О.І., Гуля В.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але проживали однією сім`єю як чоловік і жінка з 1998 року по 2002 рік. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 , батьком якої в свідоцтві про народження записано відповідача. Після народження дитини сімейні стосунки припинилися. На підставі постанови Деснянського районного суду м.Києва від 19.03.2002 року відповідач сплачував аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача й до її повноліття. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 28.02.2018 року змінено розмір аліментів та стягнено з відповідача аліменти в розмірі 1800,00 грн. На даний час їхня донька є повнолітньою та з 01.09.2018 року розпочала навчання у Київському національному торговельно-економічному університеті, факультету економіки, менеджменту та психології на денній формі навчання, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 2500 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2019 рокупозов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Атаки Окницького району Молдова, ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка продовжує навчання, в розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 05 квітня 2019 року і до закінчення навчання, тобто по 30.06.2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця сел.Атаки Окницького району Молдова, ІПН НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, і порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вказав, що він хворий і потребує постійного лікування з метою підтримання елементарних функцій організму, крім того, у зв`язку із хворобою немає можливості працювати за своєю спеціальністю монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій, а тому змушений був змінити роботу на більш легку, що в свою чергу погіршило його фінансове становище. Зазначає, що він немає такого заробітку, який дозволить йому утримувати себе та свою повнолітню дочку.

Позивач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону та не спростовують висновків суду.

Третя особа відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і задовольнячи часково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, а обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Дочка відповідача будучи повнолітньою продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховував розмір заробітної плати відповідача та стан його здоров`я.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо д итини .

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями частин першої, третьої статті 181, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 від 08 травня 2001 року батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 10).

Згідно довідки Київського національного торговельно-економічного університету №2733/30 від 23.03.2019 року, ОСОБА_3 є студентом першого курсу денної форми навчання, факультету економіки, менеджменту та психології. Закінчує навчання за начальними планами здобувача вищої освіти освітнього ступеня бакалавра у червні 2022 року (а.с.13).

З рішень суду першої інстанції від 28.02.2018 року та від 30.01.2019 року встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 15-24).

Згідно витягів з історії хвороби ОСОБА_3 постановлено діагноз виразковий коліт, середньоважка форма, проктосигмоїдит, безперервно рецидивуючий перебіг К51 (а.с. 25,27,31,32).

Як убачається з консультативного висновку ОСОБА_3 постановлено діагноз диференційний зоб (а.с. 26).

Відповідно до висновку лікаря-терапевта ОСОБА_3 постановлено діагноз виразковий коліт (а.с. 28,29).

Також судом встановлено, що відповідно виписки із медичної карти амбуларного хворого №3200804 та медичних довідок. ОСОБА_1 постановлено діагноз церебральний судинний криз у вертебро-базилярному басейні. Атеросклеротична та гіпертензивна енцефалопатія І-ІІ ступеня із цефалічним та вестибуло-атаксичним синдромами (а.с. 46-49).

Згідно відповіді з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 28.05.2019 року ОСОБА_1 отримав дохід у першому кварталі 20128 року - 11176,00 грн., а у 2 кварталі 2018 року - 3854,27 грн..

Відповідно до довідки про доходи від 01.07.2019 року № 2 ОСОБА_1 отримав за період з 01.04.2019 року по 30.06.2019 року 10143,00 грн. (а.с. 55).

Відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на скрутне фінансове становище та погіршення стану здоров`я, однак, зазначені обставини не звільняють відповідача від утримання дитини. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту того, що він не має матеріальної можливості надавати допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із вище переліченими нормами законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, врахувавши, розмір заробітної плати та стан здоров`я відповідача, дійшов вірного висновку про те, що обставини на які посилається відповідачне звільняють його від утримання дитини.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач немає такого заробітку, який дозволить йому утримувати себе та свою повнолітню дочку, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції вірно врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що розмір аліментів не перевищує 50% від щомісячного доходу відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «01» жовтня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіО.І. Сліпченко В.В. Гуль