Провадження №22-ц/812/429/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 лютого 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №483/2435/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу, яку постановив Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Чаус Людмили Володимирівни у приміщенні цього суду 22 грудня 2018 року, повний текст якої складений в той же день, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2018 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер син позивача - ОСОБА_4 Померлий мав у власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де проживав разом з ОСОБА_3, яка є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Інших спадкоємців не має. За декілька днів до смерті ОСОБА_4 у безпорадному стані був доставлений в Очаківську центральну районну лікарню, де він не приходячи до тями помер. Весь цей час з ним находилася позивач. Після смерті сина ОСОБА_3 дізналася. що 05 грудня 2017 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання. Договір був посвідчений державним нотаріусом Першої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області, ОСОБА_5.(договір довічного утримання серія НМХ № 105341 від 05 грудня 2017 р.). Згідно вказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання довічно утримувати ОСОБА_4, щомісячно надавати матеріальне забезпечення в розмірі 1000 грн., забезпечувати житлом, шляхом збереження права довічного проживання у відчужуваній квартирі, забезпечувати продуктами харчування та допомогою приготування їжі, надання побутових послуг, проведення ремонту побутової техніки та побутового обладнання по мірі зіпсування, забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям, проведення косметичного ремонту у разі потреби, забезпечення в разі необхідності, лікування в медичних закладах та в разі необхідності - лікування в домашніх умовах. Про укладання договору довічного утримування померлий нікому не розповідав. Натомість ОСОБА_4 передав відповідачу у власність двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Однак, ніякими тяжкими хворобами померлий не хворів, був військовим пенсіонером та отримував пенсію в розмірі 3460 грн., а тому догляду за собою та матеріальної допомоги не потребував.

Посилаючись на викладене, а також на те, що відповідач взяті на себе обов'язки за договором довічного утримання не виконувала, оскільки укладаючи його не мала намір створення правових наслідків, які обумовлені цим договором зі свого боку, позивач просила суд визнати недійсним договір довічного утримання серія НМХ № 105341 від 05 грудня 2017 р. як фіктивний та повернути сторони у первісний стан.

22 грудня 2018 р. ОСОБА_3 надала заяву про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2018 р. заяву ОСОБА_3 задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

Ухвала суду мотивована тим, що зважаючи на те, що позивач в судовому порядку просить визнати недійсним договір довічного утримання, предметом якого є зазначена квартира, а невжиття заходів забезпечення позову саме у вигляді накладення арешту на квартиру, що належить на праві приватної власності відповідачці та яка висловлювала наміри на її відчуження в присутності свідків, може утруднити виконання рішення суду у випадку прийняття його на користь позивача, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову повністю, та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, судом не перевірено наявність підстав для забезпечення позову та можливість їх застосування, а тому просить її скасувати й відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що застосований судом спосіб забезпечення позову (шляхом накладання арешту на належну відповідачу квартиру), що, насамперед, є неспівмірним, суд не обґрунтував причини застосування заходів забезпечення позову крім того, що заявлено позов про визнання договору довічного утримання недійсним, та не вказав на обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначених заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача, не витребував у позивача додаткові матеріали та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову. При цьому належним чином обґрунтованих доводів та доказів того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат заявником не надано. Судом не перевірено наявність підстав для забезпечення позову, можливість їх застосування та постановив ухвалу без відповідного обґрунтування по суті заяви.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер ОСОБА_4 (а.с. 9), на праві власності якому належить квартира АДРЕСА_2.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 р. встановлений юридичний факт - що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4 (а.с.10).

24 липня 2017 р. Першою очаківською нотаріальною конторою відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_4 (а.с. 12).

За життя, 05 грудня 2017 р. ОСОБА_4 (відчужувач) уклав з ОСОБА_2 (набувач) договір довічного утримання, за яким відчужувач передав у власність набувачу квартиру АДРЕСА_2, а набувач зобов'язувався забезпечити відчужувача утриманням довічно, а у разі втрати здоров'я - довічно доглядом (а.с. 7-8).

Право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 11).

З приводу дійсності вказаного договору довічного утримання між сторонами виник спір, за вирішенням якого ОСОБА_3 звернулася до суду.

Також позивачем була подана заява про забезпечення позову шляхом арешту спірної квартири, посилаючись на те, що відповідач може провести відчуження цього нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом ч. 3 ст. 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття, а також, чи не призведе це до порушення прав інших осіб.

З наведеного вище вбачається, що між сторонами дійсно виник спір стосовно угоди щодо відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2.

Суд, встановивши такі обставини, у відповідності з наведеними положеннями процесуального закону, обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, обравши захід забезпечення позову шляхом арешту нерухомого майна, що є предметом спору, оскільки невжиття заходів забезпечення позову саме у вигляді накладення арешту на квартиру, що належить на праві приватної власності відповідачу, може утруднити виконання рішення суду.

При цьому обраний судом вид забезпечення позову є співмирним із позовними вимогами та відповідним цим вимогам, оскільки арешт накладено саме на майно, стосовно правомірності відчуження якого виник спір.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання судом положень цивільно-процесуального законодавства, відсутність обґрунтування позиції суду, мають узагальнений характер і не містять конкретних посилань на допущенні судом при вирішенні питання щодо забезпечення позову порушення, суперечать змісту оскаржуваної ухвали, в якій суд навів достатні аргументи, на підставі яких задовольнив заяву про забезпечення позову.

Колегія суддів не приймає аргументи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При розгляді питань про забезпечення позову суд не перевіряє обставини, які мають значення для вирішення спору по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. За такого суд вірно вважав, що у разі незастосування заходів забезпечення позову, відповідач може провести відчуження спірної квартири, що утруднить виконання рішення суду.

Також безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на порушення внаслідок забезпечення позову прав відповідача, оскільки, як зазначено вище, суд вірно дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити виконання рішення по справі, а відповідачем не наведено, які саме права були порушені.

За такого колегія суддів в силу положень ст. 375 ЦПК України не вбачає підстав для скасування ухвали суду, яка постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

_____________________________________________

Повний текст постанови складено 27 лютого 2019 року