Справа № 761/9457/17 Головуючий в суді І інстанції Осаулов А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Гановської А.М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року про заміну правонаступника позивача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредиту,

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернувся до суду із вказаним позовом, та у подальшому представник ТОВ «ФК «Інвент» подав заяву, в якій просив замінити позивача справі на ТОВ «ФК «Інвент», посилаючись на те, що банк відступив право вимоги за кредитним договором №03-08-Из/50 від 23 квітня 2008 року, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «Інвент».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року заяву задоволено, замінено первісного позивача у справі ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на правонаступника ТОВ «ФК «Інвент».

Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що обґрунтовуючи свої висновки, місцевий суд виходив з припущень та з недоведених обставин, що мають значення для справи, оскільки позивачем не було надано належних і допустимих доказів переходу права вимоги від банку до ТОВ «ФК «Інвент», зокрема, що між банком і товариством не було підписано акт прийому-передачі до договору про відступлення права вимоги за правочинами, що, на його думку, свідчить про відсутність підтвердження факту набуття цих прав, крім того представник товариства не мав права подавати таку заяву, оскільки у матеріалах справи відсутні докази представництва ним сторони як адвоката, тому вважає висновок суду про задоволення заяви безпідставним.

У свою чергу, представник ТОВ «ФК «Інвент» подав письмові пояснення щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 , в яких погоджується з висновками суду першої інстанції, також вказує про те, що матеріали справи містять усі необхідні докази переходу права вимоги за кредитним договором № 03-08-Из/50 від 23 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 , крім того посилається на те, що момент переходу права вимоги за вказаними договорами відбувся саме в день укладення договору про відступлення прав вимоги і такий перехід прав не пов`язується із підписанням відповідного акту прийому-передачі документів. Також вважає, що посилання на відсутність повноважень представника ТОВ «ФК «Інвент» на подання заяви про залучення правонаступника є необґрунтованими, оскільки ним надано довіреність та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, що відповідно до положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і ст. 62 ЦПК України є належними підтвердженнями його повноважень як представника, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2017 року представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 03-08-Из/50 від 23 квітня 2008 року та договором поруки № 03-08-Из/50-П/50 від 23 квітня 2008 року (т.1, а.с.1).

З протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-02-04-000104-b вбачається, що 13 березня 2019 року відбувся аукціон із продажу активів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», переможцем в якому визначено ТОВ «ФК «Інвент» (т.1, а.с.181).

Відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 28 березня 2019 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Інвент», банк передав товариству права вимоги за вказаним кредитним договором на підставі результатів аукціону оформленого протоколом електронних торгів № UA-EA-2019-02-04-000104-b, та у додатках до вказаного договору відступлення прав вимоги, зазначено договори, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (т.1, а.с.159-199).

За змістом ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши надані сторонами докази та встановивши обставини у справі, правильно виходив з того, що оскільки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передало ТОВ «ФК «Інвент» права вимоги за договором кредиту № 03-08-Из/50 від 23 квітня 2008 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 , при цьому перехід права вимоги до товариства відбувся із дотриманням вимог законодавства і договір про відступлення прав недійсним не визнавався та не скасований, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну позивача його правонаступником у справі.

Посилання апелянта на те, що товариством не було надано належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження факту відступлення права вимоги за кредитним договором, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема наданими протоколом електронного аукціону, договором про відступлення прав вимоги від 28 березня 2019 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Інвент», а також додатками до нього із переліком договорів, за якими відступаються вимоги, та боржників по ним, крім того, твердження апелянта про те, що відсутність підписаного між банком та товариством акту прийому-передачі до договору про відступлення права вимоги за правочинами свідчить про відсутність підтвердження факту набуття цих прав, колегія суддів також відхиляє, оскільки перехід цих прав відбувається у день укладення договору про це та не пов`язується із підписанням відповідного акту прийому-передачі документів.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції порушено його право на ознайомлення із змістом клопотання та підготовки письмових заперечень на нього, колегія суддів вважає формальними, оскільки підставою для заміни сторони у справі внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку реалізації процесуальних прав учасників справи, тому такі доводи не можуть бути підставою для скасування обґрунтованої ухвали.

Відповідно до ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Згідно із ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути :1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У матеріалах справи наявна довіреність на ім`я ОСОБА_3 на представництво інтересів ТОВ ФК «Інвент», а також свідоцтво ОСОБА_3 про право на зайняття адвокатською діяльністю (т.2, а.с.172-173).

Таким чином, доводи апелянта про те, що представник товариства ОСОБА_3 не мав права подавати заяву про залучення правонаступника позивача у справі не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: