Справа № 610/2859/17
Пр. № 2/621/80/19
Ухвала

іменем України

26 квітня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Шахової В.В.

за участю секретаря судових засідань Міненко Н.Є.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Єфімова К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», третя особа тимчасово виконуючий обов`язки Президента Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» Химко Мирослав Петрович про недостовірність наказу та наявність посади на момент звільнення, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Зміївського районного суду Харківської області знаходиться вищезазначена цивільна справа.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про застосування заходів процесуального примусу до ОСОБА_2 , який на виклики суду у судові засідання не з`являється, про причини своєї неявки не повідомляє.

Представник відповідача заперечувала проти клопотання, вважала, що цивільну справу можливо розглянути за відсутності ОСОБА_2 .

Суд, вислухавши клопотання позивача, думку представника відповідача, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ухвали суду від 31 січня 2019 року третю особу ОСОБА_2 було викликано у судове засідання до Зміївського районного суду Харківської області для дачі особистих пояснень.

ОСОБА_2 у судові засідання не з`являється, про час дату та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, причини неявки у судові засідання не повідомляє.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності , встановленої законом.

Згідно частини четвертої статті 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Із положень статті 143 ЦПК України випливає, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно пункту 5 частини першої статті 144 ЦПК України, заходом процесуального примусу є штраф.

Пунктом 1ч.2 статті 148 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали, суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 не виконує покладені на нього обов`язки, а саме, щодо сприяння своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи з`являтися в судове засідання за викликом суду; виконувати інші процесуальні обов`язки встановлені законом або судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про необхідність застосування до ОСОБА_2 заходу процесуального примусу, шляхом стягнення з останнього в дохід Державного бюджету штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Керуючись ст.ст. 143, 144, 148,260 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) в дохід державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України (р/р 6007 отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс. Р-н/21081100 , МФО: 899998 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)Класифікації доходів бюджету: 21081100 ) штраф у розмірі 576 (п`ятсот сімдесят шість гривень) 30 копійок.

Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обовязків.

Згідно зі статтями 353-355 ЦПК України на ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції через Зміївський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 26 квітня 2019 року.

Суддя