Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1694/18 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення сторін в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 286/1694/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка є законним представником ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка є законним представником ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка є законним представником ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка є законним представником ОСОБА_8 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Кулініча Я.В. у м. Овручі,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом в обґрунтування вимог якого зазначив, що є потерпілим у кримінальному провадженні №0000079 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчинені відносно нього злочину, передбаченого ст. 296 КК України. Вказав, що 27.01.2018 року, близько 24 години, в м. Овруч по вул. Героїв Майдану, неподалік кафе «Неаполь» неповнолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 спільними діями нанесли йому ряд легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 14.05.2018 зазначених осіб було визнано винними та притягнуто до кримінальної відповідальності. Внаслідок винних дій відповідачів йому була завдана матеріальна шкода, яка виразилась у витратах на лікування і транспортні витрати на загальну суму 14 011,11 грн. та моральна шкода, яку він оцінив у 45 000 грн. В обґрунтування моральної шкоди зазначив, що у зв`язку із отриманими травмами змінився його звичний спосіб життя, він отримав нервовий стрес та змушений був постійно їздити в інше місто на обстеження, у зв`язку із чим ледь не втратив роботу. Виходячи із наведеного, просив стягнути із неповнолітніх відповідачів та їх законних представників на свою користь понесену матеріальну та моральну шкоду, а також судові витрати.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , а у разі відсутності у нього майна для відшкодування, з його матері ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_2 , а у разі відсутності у нього майна для відшкодування, з його матері ОСОБА_4 , яка проживає в АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає в АДРЕСА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає в АДРЕСА_4 , матеріальну шкоду в сумі 4 125 грн. 11 коп. та моральну шкоду в сумі 15 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог та в позові до ОСОБА_6 відмовлено. Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , яка є законним представником ОСОБА_8 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо неї змінити та стягнути із неї на користь позивача моральну шкоду в сумі 1500 грн., а в задоволенні матеріальної шкоди відмовити за недоведеністю. Зокрема зазначає, що стягуючи кошти на придбання ліків, послуг МРТ, продуктів харчування під час поїздок, витрат на транспорт позивачем не надано належних доказів на підтвердження обґрунтованості понесених витрат внаслідок винних дій відповідачів. Крім того, стягуючи 2200 грн втраченого заробітку на користь позивача, суд першої інстанції не звернув увагу, що позивач як учасник бойових дій отримав 100% відшкодування допомоги по тимчасовій втраті працездатності. Вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди не співмірний із реальними душевними стражданнями позивача.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, п. 1 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Згідно із ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1,2 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Статтею 1180 ЦК України передбачено, що шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи, яка набула повної цивільної дієздатності, майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони дали згоду на набуття нею повної цивільної дієздатності і не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду припиняється з досягненням особою, яка завдала шкоди, повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 1182 ЦК України шкода, завдана спільними діями кількох неповнолітніх осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Із матеріалів справи вбачається, що вироком Овруцького районного суду від 14.05.2018, який залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.09.2019, неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 визнано винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання (а.с. 3-5, 109-110).

Судами встановлено, що 27.01.2018, близько 24 години, в м. Овруч по вул. Героїв Майдану, неподалік кафе «Неаполь», неповнолітній ОСОБА_3 , з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вираженою в заподіянні тілесних ушкоджень, використовуючи малозначний привід, навмисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, підбіг до раніше незнайомого ОСОБА_1 , якого схопив обома руками за шию, від чого обоє впали на землю. В цей час до них підійшов ОСОБА_8 та в підтримку хуліганських дій ОСОБА_3 наніс лежачому ОСОБА_1 декілька ударів ногою по різним частинам тіла та один удар кулаком руки в область голови. В подальшому ОСОБА_3 піднявся та знову наніс ОСОБА_1 , декілька ударів кулаком руки та один удар ліктем руки в область обличчя, та лобом своєї голови в область голови останнього. В цей час до них підбіг ОСОБА_7 та в підтримку хуліганських дій ОСОБА_3 та ОСОБА_8 наніс лежачому ОСОБА_1 декілька ударів руками та ногами в область голови і тулуба.

В результаті своїх хуліганських дій, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заподіяли потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, синця в правій завушній ділянці, синця в правій тім`яно-скроневій ділянці волосяної частини голови, синця в лівій завушній ділянці, синця в лівій лобно-тім`яно-скроневій ділянці, синця на рівні правого лобного горба, синця в лобній ділянці дещо справа від серединної лінії, синця в ділянці зовнішньої частини лівої брови з переходом на зовнішній кут лівого ока, синця-гематоми в лівій навколоорбітральній ділянці, синця-гематоми в правій навколоорбітральній ділянці, синця в середній частині спинки носу, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи на рівні 3-5 лівих зубів, струсу головного мозку які (тілесні ушкодження) відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді садна на тильній поверхні правої кисті в ділянці проекції основи 3-ї п`ясної кістки, які відносяться до категорії легких.

За змістом ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні , який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вироком суду, який набрав законної сили, встановлено, що відповідачами відносно позивача вчинені злочинні дії, заподіяно тілесні ушкодження та доведено їх вину.

У зв`язку із завданими тілесними ушкодженнями ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 29.01.2018 по 05.02.2018 в Овруцькій ЦРЛ.

Згідно довідки від 26.02.2018 № БЗБ00000024 ОСОБА_1 працює в ТОВ «Броварський алюмінієвий завод» охоронником (а.с. 13).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказав, що діями відповідачів йому спричинена матеріальна шкода, яка виразилась у тривалому лікуванні, витратах на ліки, проведення обстежень, втраті заробітку, такі витрати склали: МРТ - 600 грн., втрата заробітку 2200 грн., смартфон, чехол та сім-карта - 4563 грн., годинник «Ориєнт» - 5323 грн, транспортні витрати 90 грн. 16 коп., ліки - 545,15 грн, кошти на харчування під час поїздок в сумі 689,80 грн., а всього - 14 011, 11 грн., а також йому завдано моральну шкоду, яку він оцінив у 45 000 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі 4 125, 11 гривень, що становить вартість медичних препаратів, кошти на харчування, витрати на проведення МРТ, проїзд та стягнення втраченого заробітку, є обґрунтованими і підлягають задоволенню, як і вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн.

Проте колегія суддів не може в повному обсязі погодитися із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебував на лікуванні в Овруцькій ЦРЛ із 29.01.2018 по 05.02.2018, що підтверджується листком непрацездатності серії АГТ № 187393.

Встановлено, що за час лікування потерпілий витратив кошти на ліки в розмірі 545,15 грн., витрати в сумі 700 грн. за проведення магнітно-резонансної томографії та витрати на проїзд в сумі 90,16 грн. до м. Коростень для проходження вказаного обстеження, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.8, 9,11, 12).

Шкода, пов`язана з лікуванням, належним чином підтверджена, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.

Разом із тим, стягуючи суму втраченого заробітку у розмірі 2200 грн та суми витрат на харчування під час поїздок у розмірі 689, 80 грн суд припустився помилки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Стягуючи 2200грн. на користь позивача втраченого заробітку, суд першої інстанції виходив з положень ч.1 ст. 1197 ЦК України, відповідно до яких розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження стійкої непрацездатності або втрати працездатності ОСОБА_1 , встановлення йому групи інвалідності внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, заподіяних відповідачами, а відтак у суду відсутні були підстави для стягнення суми втраченого заробітку відповідно до зазначеної вище норми закону.

Пред`являючи вимогу про стягнення витрат на харчування у розмірі 689, 80 грн. позивачем не доведено, що таке харчування необхідне йому внаслідок отриманих травм та є спеціальним або посиленим. Натомість позивач зазначив у позовній заяві, що витрати він поніс під час поїздок, задовольняючи по суті щоденну потребу у їжі. А тому підстав для стягнення цих коштів із відповідачів також немає.

Виходячи із наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру матеріальної шкоди. Визначений судом першої інстанції розмір матеріальної шкоди підлягає зменшенню з 4125грн.11 коп. до 1235, 31 грн.

Відповідно до положень ст.ст. 23,1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. В даному випадку моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо до нього особисто. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи частково позовну вимогу про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачу заподіяна моральна шкода внаслідок винних дій відповідачів, оскільки він зазнав фізичного болю через завдання йому тілесних ушкоджень, а також душевних страждань внаслідок протиправної поведінки відповідачів.

А тому, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув 15 000 грн. на користь позивача на відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, стягуючи солідарно шкоду, завдану спільними діями кількох неповнолітніх осіб, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що згідно ст.ст. 1179, 1182 ЦК України така шкода відшкодовується ними у частці.

Колегія суддів вважає, що таке відшкодування між відповідачами повинно бути розподілено у рівних частках. А тому з кожного відповідача підлягає стягненню на користь позивача по 411,77грн. матеріальної шкоди та по 5000грн. - на відшкодування моральної шкоди.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції в частині вирішення порядку стягнення з відповідачів спричиненої шкоди також підлягає зміні.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та стягнення судового збору залишити без змін.

У зв`язку з допущеними помилками судом першої інстанції при застосування норм матеріального права апеляційний суд вийшов за межі апеляційної скарги в частині визначення розміру матеріальної шкоди та порядку стягнення заподіяної шкоди, що узгоджується з положеннями ч.4 ст. 367 ЦПК України.

За клопотанням особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційним судом було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2114,40 грн. до ухвалення судового рішення.

Оскільки апеляційну скаргу частково задоволено (в частині стягнення матеріальної шкоди на 71%), то судовий збір необхідно стягнути в дохід держави в сумі 1363,78грн. (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка є законним представником ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2018 року змінити в частині визначення розміру матеріальної шкоди, зменшивши її із 4125, 11 грн до 1235, 31 грн. та в частині вирішення порядку стягнення спричиненої шкоди.

Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , а у разі відсутності у нього майна для відшкодування, з його матері ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 проживаючого в АДРЕСА_2 , а у разі відсутності у нього майна для відшкодування, з його матері ОСОБА_4 , яка проживає в АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає в АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає в АДРЕСА_4 по 411,77грн. з кожного в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та по 5 000грн. з кожного в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та стягнення судового збору залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_4 , яка є законним представником ОСОБА_8 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1363,78 в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.10.2019.

Головуючий Судді