Справа № 653/3662/17
Провадження № 2/653/446/19
РІШЕННЯ

іменем України

"29" січня 2019 р. м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Крапівіна О.П.,

при секретарі Пшенична В.М.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про скасування права спільної сумісної власності на присадибну земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про скасування права спільної сумісної власності на присадибну земельну ділянку .

Мотивує свої позовні вимоги тим, що вона та відповідач є співвласниками домоволодіння з господарчими та побутовими спорудами і будівлями, яке знаходиться в м. Генічеськ, вул. Кірова, 44 Херсонської області. Відповідачу на праві власності належить 11/20 часток домоволодіння, з яких 7/20 часток на підставі Договору дарування частини домоволодіння від 17.04.2002 року, 2/20 частки на підставі договору дарування від 01.12.2003 року, 2/20 частки на підставі договору дарування від 08.01.2004 року. В свою чергу їй належить 9/20 часток на підставі договору дарування від 12.05.1994 року та свідоцтва про право на спадщину від 12.05.1994 року.

В 2014 році було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 14.07.2014 року, а саме на земельну ділянку загальною площею 0,0758 га за адресою вул. Кірова,44, м. Генічеськ, кадастровий номер :01:001:0567 на праві спільної сумісної власності. Представник позивача пояснює, що згоди на отримання саме земельної ділянки в спільну сумісну власність не надавала так як в цей час виїхала до Російської Федерації виховувати онуку, не могла ставити підпис на заяві про приватизацію земельної ділянки на таких умовах. Представник позивача ОСОБА_1 в якості доказу надав довіреність 10.04.2014 року від імені ОСОБА_2 на представлення інтересів її ОСОБА_1, яка оформлена позивачем в м. Москва, що підтверджує її відсутність в м. Генічеськ, а тому відповідно вона не могла писати будь-які заяви в Генічеську міську раду про бажання отримати земельну ділянку в спільну сумісну власність. Пояснив, що волі позивача на отримання земельної ділянки в спільну сумісну власність не мала. Бажає, щоб все було повернуто в первісний стан, а саме рішенням Генічеського районного суду від 07.02.2002 року був встановлений порядок користування спірною земельною ділянкою між попередніми співвласниками будівель та споруд, такий порядок користування бажає залишити.

Представники відповідача за довіреністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в суді позов заперечила, пояснили, що добровільно домовлялись з позивачем про приватизацію земельної ділянки таким шляхом, на момент домовленностей ОСОБА_2 власноручно написала розписку про отримання 2000 дол.США за 49 кв.м., а інші 2000 дол.США зобовязується ОСОБА_3 сплатити після приватизації за часту понад яка потрібна для обслуговування будинку та споруд відповідно до часток.

В судовому засіданні сторони не заперечують, що така розписка написана та підписана обома сторонами та стосується зайвих 49 кв.м.земельної ділянки , які бажає отримати ОСОБА_3 понад тієї частини землі, яка має належати їй пропорційно частки в будівлях та спорудах.

В суді встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

Позивач та відповідач є співвласниками домоволодіння з господарчими та побутовими спорудами і будівлями, яке знаходиться в м. Генічеськ, вул. Кірова, 44 Херсонської області. Відповідачу на праві власності належить 11/20 часток домоволодіння, з яких 7/20 часток на підставі Договору дарування частини домоволодіння від 17.04.2002 року, 2/20 частки на підставі договору дарування від 01.12.2003 року, 2/20 частки на підставі договору дарування від 08.01.2004 року. В свою чергу їй належить 9/20 часток на підставі договору дарування від 12.05.1994 року та свідоцтва про право на спадщину від 12.05.1994 року.

В 2016 році розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення ідеальної частки споруд та будівель , виділення частки , припинення права спільної часткової власності , поділ земельної ділянки. Рішення Генічеського районного суду від 15.04.2016 року в позові відмовлено повністю, таке рішення залишено без змін вищим спеціалізованим судом України. Зі змісту такого рішення вбачається, вбачається, що на земельній ділянці маються самовільні будівлі ОСОБА_3, вартість яких не враховується при встановленні вартості домоволодіння, що відповідає чинному законодавству. За відсутності згоди на збільшення ідеальних часток , які утворилися під час такого будівництва ОСОБА_3 не може оформити речове право власності на знов збудовані (перебудовані будівлі та споруди) , а також претендує на збільшення площі земельної ділянки під такими спорудами та їх обслуговування. ОСОБА_2 заперечує проти збільшення таких часток, але не заперечує проти того, щоб відступити частку земельної ділянки за гроші .

Згідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2014 року, земельна ділянка загальною площею 0,0758 га за адресою вул. Кірова,44, м. Генічеськ, кадастровий номер :01:001:0567 на праві спільної сумісної власності належить сторонам, розмір часток 1/1, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.07.2014 року.

В судовому засіданні з пояснень представника позивача , також матеріалів цивільної справи № 653/388/15 ц вбачається, що сторони не можуть досягти згоди щодо порядку користування земельною ділянкою, про що представники не заперечують. Внаслідок цього є також спір щодо визначення ідеальних часток в домоволодінні.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частинами 1 і 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; зміна правовідношення, припинення правовідношення.

Згідно до ч.ч.1,3 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частини. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних ділянок, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

У силу положень ст.ст.21,24,41 Конституції України, ст.ст.319,358 ЦК Українивсі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Виходячи із цих норм, правовий режим спільної часткової власності визначається Главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Як вбачається з матеріалів справи в 2014 році було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 14.07.2014 року, а саме на земельну ділянку загальною площею 0,0758 га за адресою вул. Кірова,44, м. Генічеськ, кадастровий номер :01:001:0567 на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 Відповідно до матеріалів, які надано Генічеською міською радою 09.06.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Генічеської міської ради написано заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за адресою м.Генічеськ, вул. Кірова 44. Тому пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 знаходилась на час написання цієї заяви в міську раду в Росіїї не знайшло свого підтвердження. Надана довіренність ОСОБА_1 складена в м. Москва від ОСОБА_2 на представлення її інтересів ОСОБА_1 10.04.2015 року, а заява до міської ради датована 09.06.2013 року. Крім того дата цієї заяви майже з розбіжністю в декілька днів збігається з датою написання розписки від 03.06.2013 року про отримання 2000 дол.США як аванс за частину земельної ділянки розміром 49 кв.м. Про написання такої розписки ОСОБА_2В.(позивачем) сторони не заперечують. Таким чином пояснення представника позивача про те, що ОСОБА_2 була відсутня в України протирічать наданим сторонами доказам.

Щодо бажання позивача залишити дійсним порядок користування земельною ділянкою, який був визначений рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 07.02.2002 року суд вважає такі доводи безпідставними з наступних підстав.

Рішенням Генічеського районного суду від 07.02.2002 року був встановлений порядок користування спірною земельною ділянкою між ОСОБА_2, ОСОБА_6 , ОСОБА_7,ОСОБА_8 з встановлення розмірів земельних ділянкою. В подальшому ОСОБА_3 по справі викупила частки будівлі у ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8 Рішенням було визначено порядок користування земельною ділянкою між 4 співвласниками будівель , яке фактично в натурі не було виконано. В подальшому ОСОБА_3 отримавши у власність частки в домоволодінні від попередніх власників набула й право користування земельною ділянкою (визначеною часткою) від власників. Такий порядок був визначений між 4 співвласниками. Але реалізувавши право приватизації та отримавши земельну ділянку у спільну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визначений порядок користування було припинено.

Фактично в суді встановлено та не оспорюється учасниками, що виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою на підставі того, що обома сторонами додатково самовільно збудовані нерухомі обєкти, які вони не можуть оформити відповідно до закону як речове право так як відсутня спільна згода на таке будівництво.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.364 ЦК України у разі згоди обох співвласників земельної ділянки можливий поділ(виділ) своєї частки з визначенням меж земельної ділянки( також з можливим відхиленням від частки з компенсацією) у нотаріуса, але як вбачається така згода у сторін відсутня. Також відповідно до зазначеної вище норми закону у разі незгоди такий поділ(виділ) вирішується в судовому порядку. Але такі позовні вимоги в цьому провадженні позивачем не ставляться.

За таких умов суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним та скасуванні Свідоцтва про право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на нерухоме майно № 24229887 від 14.07.2014 року на земельну ділянку площею 0,0758 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Кірова, 44 та вимога про скасування державної реєстрації Свідоцтва про право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на нерухоме майно № 24229887 від 14.07.2014 року за № 1 від 14.07.2014 року не підлягає задоволенню.

Керуючись ст..260, 264-266 ЦПК України, ст.. 89, 118, 120 ЗК України

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про скасування права спільної сумісної власності на присадибну земельну ділянку відмовити.

У визнанні недійсним та скасуванні Свідоцтва про право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на нерухоме майно № 24229887 від 14.07.2014 року на земельну ділянку площею 0,0758 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Кірова, 44 - відмовити.

У скасуванні державної реєстрації Свідоцтва про право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на нерухоме майно № 24229887 від 14.07.2014 року за № 1 від 14.07.2014 року відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду в термін 30 днів з дня оголошення рішення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_9