Справа № 462/7771/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 7 грудня 2018 року звернувся у суд з позовом про визнання відповідачки ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №75 по вул.Ангарній, 18 у м.Львові. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідачка є співвласником квартири АДРЕСА_1. 14.05.2010 року рішенням Залізничного районного суду м.Львова шлюб між ним та відповідачкою розірвано. У зазначеній квартирі зареєстровані громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Однак, відповідачка ОСОБА_2 вже понад 18 років не проживає у вказаній квартирі, про що ЛКП „Сяйво складено відповідні акти. За неофіційними даними увесь цей час відповідачка постійно проживає в Італії і там перебуває у шлюбних відносинах. Він є людиною пенсійного віку, отримує пенсію в розмірі 2214,50 грн. і сплачувати усі комунальні послуги йому важко, а оформити субсидію він не може, оскільки постановою КМУ від 27.04.2018 року №329 „ Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року „1022 встановлені нові правила отримання субсидій для громадян і на даний момент при розрахунку субсидій домогосподарств враховуються дані та доходи всіх його членів. Вважає, що відповідачка втратила право користування квартирою №75 по вул.Ангарній, 18 у м.Львові у звязку з тривалою, понад 1 рік без поважних причин відсутністю за місцем реєстрації, окрім того, не сплачує за комунальні послуги, не несе додаткових витрат по його утриманню, а тому він, як співвласник житлового приміщення, вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідачка створює йому перешкоди у здійсненні права користування і розпоряджання майном. На підставі ст.319, 322 ЦК України та ст.71 ЖК України, просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, додатково пояснив, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності йому, а також його колишній дружині ОСОБА_2 та її доньці ОСОБА_3 У цій квартирі зареєстровані він та відповідачка. Однак, відповідачка більше 18 років не проживає у квартирі без поважних причин та не приймає участі в утриманні такої. Він не має можливості оплачувати житлово-комунальні послуги у великих розмірах і не може оформити субсидію, а тому був змушений звернутися до суду за захистом свої прав та інтересів. Просить позов задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.02.1994 року /а.с.3/.

Згідно довідки ЛКП „Сяйво від 28 листопада 2018 року /а.с.8/, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 14 травня 2010 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

З пояснень позивача встановлено, що ОСОБА_2 більше 18 років не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, що також підтверджується актами ЛКП „Сяйво від 17.10.2016 року, від 11.07.2018 року, від 18.07.2018 року, від 28.11.2018 року, /а.с.9, 10, 11,12, 13, 14/.

Відповідно до ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім»ї протягом шести місяців, однак може зберігатись понад шість місяців у випадках передбачених п.п.1-7 абз.3 ст. 71 ЖК України.

Правом власності, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Приписами частини першої статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1, ч.2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1, ч.2 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинок (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Позивачем заявлено позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з посиланням на положення ст.71 ЖК України.

Між тим, вказана норма права регулює правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, а не будинках (квартирах) приватного житлового фонду.

Як видно з аналізу вищевказаних норм цивільного і житлового законодавства, відповідачка ОСОБА_2, яка є співвласником квартири АДРЕСА_1 та не проживає в квартирі більше 18 років, не може бути позбавлена права на користування квартирою за позовом іншого співвласника квартири, оскільки право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №75 по вул.Ангарній, 18 у м.Львові, слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повне судове рішення складено 27.02.2019 року.

Суддя: