Постанова
Іменем України
04 вересня 2019 року
м. Київ

справа № 689/1760/16-ц
провадження № 61-22657св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Ступак О. В.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О.,Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
третя особа ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2017 року у складі колегії суддів: П`єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ясенівської сільської ради Ярмолинецького району, третя особа ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 15 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Ярмолинецького нотаріального округу Динько Г.А., яка на усне звернення повідомила листом від 16 вересня 2016 року № 612/08-14 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, який закінчився 17 серпня 2016 року. Позивач зазначав, що він не був обізнаний про наявність складеного ОСОБА_6 заповіту. Крім того, ОСОБА_1 15 березня 2016 року уклав контракт з військовою частиною польова пошта ВЧ НОМЕР_1 . Згідно з наказом по військовій частині ВЧ НОМЕР_1 від 15 березня 2016 року був прийнятий на посаду солдата та з 15 березня по 20 серпня 2016 року перебував на навчанні у навчальному центрі Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у с. Старичі Яворівського району Львівської області.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати причину пропуску строку поважною та визначити додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 січня 2016 року первісного відповідача у справі Ясенівську сільську раду Ярмолинецького району замінено на належного відповідача ОСОБА_2 .

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 січня 2017 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці після набрання судовим рішенням законної сили. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки він перебував на військовій службі у Збройних Силах України. Крім того, позивач не знав про існування заповіту.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення ним дій щодо подання заяви про прийняття спадщини, тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є помилковими.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

У квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2017 року, в якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасуватита залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що ухвалюючи рішення у справі суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що строк для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, який пропустив ОСОБА_1 є незначним (лише 28 днів); безпідставно відхилив докази поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , які надані позивачем, та не врахував, що позивач уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки, протягом строку на прийняття спадщини проходив підготовку для прийняття участі в антитерористичній операції, а на момент ухвалення рішення у цій справі приймав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей; проігнорував волю померлої ОСОБА_6 щодо розпорядження своїм майном, яка викладена в заповіті, посвідченому секретарем виконкому Ясенівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 20 квітня 2011 року; дійшов помилкового висновку про наявність у позивача можливості направлення заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори поштою, оскільки насправді такої можливості не було, що підтверджується довідкою військової частини польова пошта ВЧ НОМЕР_2 від 24 березня 2017 року № 449.

У травні 2017 року відповідач ОСОБА_2 подав заперечення на касаційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 , в якому просив залишити рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2017 року без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2017 року, витребувано матеріали справи та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 Цивільного процесуального кодексу України).

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частинидругої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 квітня 2011 року ОСОБА_6 склала на ім`я онуків: ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Ясенівської сільської ради Ярмолинецького району та зареєстрований у реєстрі за № 11, відповідно до якого вона заповідала їм все належне їй майно в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

05 травня 2016 року заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_6 за заявою сина померлої ОСОБА_2 . Даних про інших спадкоємців спадкова справа не містить.

15 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 15 березня 2016 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки.

З 15 березня по 18 травня 2016 року ОСОБА_1 проходив навчання у 184 навчальному центрі. По завершенні навчання згідно з наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 11 травня 2016 року № 95РС солдата ОСОБА_4 було направлено до військової частини польова пошта ВЧ НОМЕР_2 (8-й окремий полк спецпризначення м. Хмельницький) для подальшого проходження військової служби.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що строк для прийняття спадщини він пропустив через те, що не знав про існування заповіту, перебував на військових навчаннях у Збройних Силах України, до того ж пропущений ним строк є незначним.

Нормативно-правове обґрунтування

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту та факт його перебування на службі у Збройних Силах України є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно зі статтями 5760, 212 ЦПК України 2004 року та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , оскільки наведені ним причини пропуску строку для прийняття спадщини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення цих дій.

Зокрема суд правильно врахував, що позивач дізнався про існування заповіту ОСОБА_6 на його ім`я лише у серпні 2016 року, що жодним чином не спростовано іншими учасниками справи.

Суд обґрунтовано взяв до уваги, що строк для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_6 , який пропустив позивач, є незначним (лише 28 днів), а спадкоємцю, щоб звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, треба було їхати в іншу місцевість.

Також суд надав правильну оцінку тому факту, що більшу частину строку, визначеного законом для подання заяви про прийняття спадщини, позивач перебував на військових навчаннях у Збройних Силах України і під час розгляду цієї справи брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей,де захищав незалежність і територіальну цілісність держави Україна.

У свою чергу апеляційний суд, скасовуючи законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції, у порушення статей 212214, 316 ЦПК України 2004 року, не з`ясував належним чином усіх фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, не дослідив та не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, та з формальних підстав дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 .

Верховний Суд наголошує на тому, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання названого принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Практика Європейського суду з прав людини застосовує принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у цивільному процесуальному законодавстві України.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Із урахуванням наведеного, встановивши, що пропуск позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, оцінивши наявність у позивача об`єктивних обставин, які перешкоджали йому вчасно звернутися до нотаріуса із цією заявою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам закону, тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи задоволення касаційної скарги представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 , скасування рішення апеляційного суду і залишення в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 661,44 грн судового збору за подачу касаційної скарги.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2017 року скасувати, рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 січня 2017 року залишити в силі.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір за подачу касаційної скарги до суду в розмірі 661,44 грн.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак
Судді:І. Ю. Гулейков
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик