Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2019 Справа №607/16366/18

15 лютого 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючої судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Бойко І.І.

з участю: представників позивача - ОСОБА_1, адвоката Гроди І.П.,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 26 березня 2009 року розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2009 року з нього в користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 січня 2009 року до досягнення дитиною повноліття.

10 січня 2013 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім того, він усиновив двох дітей ОСОБА_6 сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5. Він є багатодітним батьком, на його утриманні знаходиться четверо дітей та жінка ОСОБА_1, в той час, як його місячний дохід становить 3760 грн. На даний час, матеріальне становище його сім'ї є скрутним, а тому виплата аліментів на сина ОСОБА_5 у розмірі половини всіх його доходів є неможливим.

Посилаючись на наведене, просив змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду від 10 березня 2019 року та визначити їх у розмірі 930 грн. щомісячно.

25 вересня 2018 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та просив зменшити розмір аліментів і визначити їх у розмірі ј частини усіх його доходів.

15 лютого 2019 року, в підготовчому судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, позивач ОСОБА_4 подав заяву про зміну предмету позову та просив змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн. щомісячно.

15 лютого 2019 року відповідач ОСОБА_3 подала відзив. Вказала, що позивач ОСОБА_4 жодної участі у вихованні та утриманні сина ОСОБА_5 не приймає. На даний час заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_4 становить 157090,32 грн. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволені позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4 - адвокат Грода І.П. та ОСОБА_1 просили позов задовольнити, змінивши спосіб стягнення аліментів та визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн. щомісячно.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3, посилаючись на обставини, викладені відзиві, просила відмовити у задоволені позову.

Судом встановлено, що сторони 23 жовтня 2003 року зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2009 року.

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 02 грудня 2014 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №2467.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2009 року з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_11 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 січня 2009 року, до досягнення дитиною повноліття.

10 січня 2013 року позивач ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_4 від 10 січня 2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №14.

Від даного шлюбу у позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_1, народилося двоє дітей ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 19 листопада 2013 року, виданим Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №09 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 19 січня 2018 року, виданим Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №01.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 липня 2017 року, позивача ОСОБА_4 оголошено усиновлювачем неповнолітніх дітей ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 та внесено зміни в актові записи про народження дітей, зазначеного останнього батьком дітей.

Як вбачається з довідки за №ТТ000000006 від 04 червня 2018 року, виданої ТОВ «Терра Трейд», ОСОБА_4 працює у ТОВ «Терра Трейд» на посаді водій-експдитор та його дохід за період з 04 липня 2017 року по 31 травня 2018 року становить 38204,76 грн.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_7 від 17 квітня 2018 року вбачається, що позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

Як слідує з довідки за №127 від 21 серпня 2018 року, виданої Управлінням соціальної політики захисту населення, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні як одержувач соціальної допомоги як малозабезпечена сім'я з 08 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить змінити спосіб стягнення, визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн. щомісячно, замість їх стягнення у розмірі Ѕ частки з усіх видів його заробітку щомісячно, як це встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2009 року.

Разом з тим, платник аліментів не наділений таким правом щодо зміни способу стягнення аліментів, оскільки у відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, змінюється тільки за позовом одержувача аліментів, а не самого платника.

При цьому, суд враховує, що визначений за рішенням суду від 10 березня 2009 року розмір аліментів прямо залежить від доходів платника аліментів, оскільки встановлений у частці від його доходу. Відтак, у разі зменшення доходів позивача, відповідно зменшиться розмір аліментів, які підлягають стягненню.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень.

Таким чином, розмір аліментів, які позивач просить стягувати з нього в користь відповідача, а саме 930 грн. щомісячно, є меншим мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку, що суперечить вимогам діючого законодавства.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів слід відмовити.

Разом з тим, позивач вправі звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів у порядку, передбаченому ст. 192 СК України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_4, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Повне рішення складено 25 лютого 2019 року.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька