Номер провадження: 22-ц/813/1998/19
Номер справи місцевого суду: 500/8308/14-ц
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Фермерського господарства «Стоянов А.А.» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Стоянов А.А.» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Фермерського господарства «Стоянов А.А.», в якому просила суд визнати недійсним з моменту укладення договір оренди землі від 01.07.2014 року, виданий ФГ «Стоянов А.А.» та зареєстрований 21.08.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області - ОСОБА_4 (номер запису 6822993), згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 15438679 від 28.08.2014 року.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2018 року позовні вимоги задоволені.

Визнано недійсним з моменту укладення договір оренди землі виданий 01 липня 2014 року фермерським господарством «Стоянов А.А.» та зареєстрований 21.08.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області - ОСОБА_4, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 15438679 від 28.08.2014 року та стягнуто з фермерського господарства «Стоянов А.А.» судові витрати 243,60 грн. (двісті сорок три грн., 60 коп.).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Фермерське господарство «Стоянов А.А.» подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2018 року та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.05.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Стоянов А.А.» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Стоянов А.А.» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, а ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.05.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеда С.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.01.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Стоянов А.А.» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фермерського господарства «Стоянов А.А.» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 21.02.2019 року о 13год.00хв.

В судове засідання, призначене на 21.02.2019 року, сторони не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що право власності позивача на земельну ділянку загальною площею 2,71 гектарів у межах згідно з планом на території Новопокровської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області підтверджене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №263941, виданим на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації за № 912/А-2003 від 15 грудня 2003 року.

Позивач оскаржує факт укладання договору, а також наявність свого підпису.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд на підставі вимог ст. 215 ч.3 ЦК України виходив з того, що оскільки відсутній підпис позивача у договорі оренди земельної ділянки, тому це є підставою для визнання вказаного договору недійсним.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ч.1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, п.2 ч.2 зазначеної статті ЦК України в якості одних з способів захисту свого права передбачено визнання правочину недійсним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні законного правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998р. 161-XIV (з наступними змінами та доповненнями) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно вимог ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. При цьому, правочин вважається таким, з вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В свою чергу, у відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами вільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст.215 ч.1,3 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 6 ст.203 цього Кодексу.

За правилами ст.81 ч.1 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року (а.с.146) по даній справі була призначена судова почеркознавча експертиза, дослідження по якій доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

28 липня 2016 року до суду надійшло повідомлення експерта за № 7315 від 24 червня 2016 року про неможливість надання висновку по цивільній справі №500/8308/14-ц через відсутність оригіналів досліджуваних документів ( договору оренди) та вільних зразків підпису ОСОБА_3 (а.с. 151-152).

Ухвалою суду від 16 листопада 2017 року зобов'язано представника фермерського господарства «Стоянов А.А.» в судове засідання надати оригінал договору оренди земельної ділянки від 01.07.2014 року зареєстрованого 21.08.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області - ОСОБА_4, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 15438679 від 28.08.2014 року, а також акт приймання-передачі до вказаного договору (а.с. 187).

Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також, яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена або відмовити у його визнанні.

Доказування - це коло фактів матеріально-правового значення необхідних для вирішення справи по суті.

Обов'язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності.

Виходячи з ненадання Фермерським господарством «Стоянов А.А.» оригіналу досліджуваних документів (договору оренди земельної ділянки, виданого 01 липня 2014р. ФГ "Стоянов А.А." та акту приймання-передачі земельної ділянки до вказаного договору відповідно яких підлягали дослідженню підписи від імені ОСОБА_5) районний суд дійшов правомірного висновку про те, що ОСОБА_5 не підписувала оспорюваний нею договір та визнав договір оренди земельної ділянки недійсним, так як ФГ "Стоянов А.А." ухилилось від надання оригіналів для проведення експертного дослідження, а саме підпису власника земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експертом не було надано через відсутність саме вільних зразків підпису позивача, апеляційним судом оцінюється критично, оскільки саме відсутність оригіналів документів, які підлягали дослідженню та не надання їх на вимогу суду, складають основу перевірки інформації щодо предмета доказування та унеможливило проведення експертизи.

З урахуванням вище наведеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Стоянов А.А.» - залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Стоянов А.А.» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.02.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда