Справа № 302/837/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Готри Т.Ю., Мацунича М.В.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2016 року, ухваленого суддею Цімбота В.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації (далі - відділ освіти Міжгірської РДА) про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що із жовтня 2014 року вона працювала на посаді директора районної станції юних натуралістів, а 31 серпня 2016 року без її відома, в порушення встановленого порядку, працівники відділу освіти намагалися провести перевірку на станції юних натуралістів. 01 вересня 2016 року у відділі освіти її повідомили про звільнення, наказ про звільнення вона отримала поштою тільки 07 вересня 2016 року. Жодних пояснень у неї відібрано не було, із наказами її не ознайомлювали, згоди профкому не отримано, а тому, вважає, що має місце грубе порушення її прав. Звільнення із роботи є помстою за її небажання передати в оренду приміщення та звільнення з роботи ОСОБА_2 , який є чоловіком начальника відділу освіти. Посилаючись на викладене, позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ від 12 квітня 2016 року № 4 про оголошення їй догани, наказ від 31 серпня 2016 року № 513-К про звільнення її з роботи та поновити на посаді директора Міжгірської районної станції юних натуралістів та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу і судові витрати.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 20 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з інших підстав.

Постановою Верховного Суду від 30 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 20 квітня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, предметом розгляду суду апеляційної інстанції є апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд повно і всебічно не з`ясував обставини справи, не врахував обставин, які наведені в позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог, не дав їм належної правової оцінки та безпідставно відмовив у заявленому позові.

Сторони в судове засідання повторно не з`явилися, про місце, час розгляду справи належним чином повідомлені. На підставі ч.2 ст. 367 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що наказом від 20 жовтня 2014 року № 816-К управлінням освіти, молоді та спорту Міжгірської районної державної адміністрації ОСОБА_1 . переведено з посади виконуючої обов`язки директора Міжгірської районної станції юних натуралістів на посаду директора цього закладу.

На підставі доповідної записки від 24 березня 2016 року та акта від 11 квітня 2016 року, наказом відповідача від 12 квітня 2016 року № 4-К директору Міжгірської районної станції юних натуралістів ОСОБА_1 оголошено догану.

Наказом від 31 серпня 2016 року № 513-К відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації за систематичне невиконання директором Міжгірської районної станції юних натуралістів ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, що виразилося у необхідності підготовки цього закладу до навчального 2016-2017 року і враховуючи, що до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, звільнено ОСОБА_1 з посади директора з 01 вересня 2016 року на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, залишивши за нею неповне педагогічне навантаження.

Рішенням Міжгірської районної ради VII скликання ІІІ сесії VI пленарного засідання №118 від 10.11.2016 року вирішено ліквідувати районну станцію юних натуралістів Міжгірського району Закарпатської області з припиненням юридичної особи і на виконання даного рішення наказом №178 відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації від 11.11.2016 року наказано ліквідувати районну станцію юних натуралістів Міжгірського району Закарпатської області.

09 лютого 2017 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №9000386 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Районна станція юних натуралістів Міжгірського району Закарпатської області 26464547.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивача звільнено з роботи як директора школи на законних підставах, із дотриманням процедури звільнення, оскільки застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення з роботи відповідає тяжкості вчиненого проступку (відсутня тарифікація, відсутні нормальні санітарні умови для праці, відсутність на роботі тощо). При цьому згідно із статтею 43 КЗпП України розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи (філіалу, представництва, відділення та іншого відповідного підрозділу) проводиться з ініціативи власника чи уповноваженої ним особи без попередньої згоди первинної профспілкової організації.

З такими висновками суду погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" N 9 від 06.11.1992 р. роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Наказом № 4-К від 12.04.2016 р. директору Міжгірської районної станції юних натуралістів ОСОБА_1 оголошено догану.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності була доповідна записка від 24.03.2016 р. та акт від 11.04.2016 р.

З доповідної записки вбачається, що згідно наказу начальника відділу освіти №25 від 18.02.2016 року «Про вивчення роботи позашкільних навчальних закладів в ІІ семестрі 2015/2016 навчального року» 24.03.2016 року працівниками відділу освіти вивчалося питання роботи гуртків Міжгірської районної стації юних натуралістів. В ході перевірки встановлено, що наявний графік роботи гуртків з виправленнями, що не дозволяє чітко встановити години проведення занять; не було проведено заняття гуртку «Юні друзі природи» з 13.00 по 14.45 годин з присутніми вихованцями, яке мало проводитися в цей час керівником гуртку ОСОБА_1 , яка була відсутня і не було організовано кваліфіковану заміну; заняттях гуртку «Квітникарі - аранжувальники» не було наповненим,оскільки керівник гуртку відпустила п`ять вихованців, тема заняття не відповідала календарно - тематичному плануванню; у журналах обліку гуртків не вказано програми, а методист ОСОБА_3 взагалі була відсутня на роботі.(а.с.75 т.1)

Актами від 11.04.2016 р. та від 12.04.2016 р. стверджено, що ОСОБА_1 відмовилася давати пояснення по даній доповідній записці та відмовилась від ознайомлення і отримання на руки наказу від 12.04.2016 р. про оголошення їй догани.

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили обставини, які вказані у вище вказаній доповідній записці, а також підтвердили, що ОСОБА_1 відмовилася давати пояснення з приводу виявлених порушень, а також відмовилась від ознайомлення і отримання на руки наказу від 12.04.2016 р. про оголошення їй догани.

31.08.2016 р. наказом № 513 -к ОСОБА_1 звільнено з посади директора станції юних натуралістів з 01.09.2016 р. із залишенням за нею наявного педагогічного навантаження.

Підставою для звільнення ОСОБА_1 з роботи була доповідна записка від 31.08.2016 р., акти № 1 та № 2 від 31.08.2016 р., наказ від 12.04.2016 р. про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 .

З доповідної записки вбачається, що згідно наказу відділу освіти №94 від 26.05.2016 року «Про підготовку до 2016/2017 навчального року» та наказу відділу освіти №121 «Про продовження терміну перевірки готовності навчальних закладів до 2016-2017 навчального року» 31серпня 2016 року комісією у складі працівників відділу освіти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 вивчалося питання готовності Міжгірської районної станції юних натуралістів до початку нового навчального року. В ході перевірки встановлено, що після 9.30 на робочому місці відсутні працівники, які згідно наданого графіку повинні були бути на робочому місці; територія Міжгірської районної станції юних натуралістів знаходиться в незадовільному стані, захаращена сухими гілками дерев, сухим листям, проїзд до будівлі транспортними засобами неможливий, оскільки ворота закриті, а проїзна дорога завалена зрізаним деревом, що є грубим порушенням правил пожежної небезпеки; наявні клумби не приведені в естетичний вигляд; на прохання до директора ОСОБА_1 надати попередню тарифікацію, вона її не надала, тарифікаційна комісія не створена, педагогічні працівники з попередньою тарифікацією не ознайомлені, відсутній графік відпусток, що стверджує про те, що навчальний заклад не готовий до нового навчального року. (а.с. 63 т.1)

Актом комісії № 1 та Актом комісії №2 від 31.08.2016 року стверджено, що ОСОБА_8 відмовилася надати Статут навчального закладу, книгу наказів по кадрах, графік відпусток працівників навчального закладу, а також відмовилася надати пояснення щодо порушень виявлених 31.08.2016 року та про причини неготовності навчального закладу до навчального року (а.с.109- 110т.1)

Свідки працівники відділу освіти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які допитані судом першої інстанції, підтвердили обставини, які вказані у вище вказаній доповідній записці, а також підтвердили, що ОСОБА_1 відмовилася давати пояснення з приводу виявлених порушень.

Позивачем ОСОБА_1 не спростовані вищенаведені обставини, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про недотримання відповідачем вимог ст. 43 КЗпП України і звільнення позивача без попереднього згоди профспілкової організації, оскільки відповідно до ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи ( філіалу, представництва, відділення та іншого відповідного підрозділу) по ініціативі власника чи уповноваженої ним особи допускається без попередньої згоди первинної профспілкової організації.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно відмовив у заявленому позові .

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 вересня 2019 року.

Головуючий:

Судді: