З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2019 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Сидоренко І.О.
при секретарі Лісняк К.В.
позивача ОСОБА_1
третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 11 м. Слов'янська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві приватної власності, на підставі договору купівлі - продажу від 06.12.2011 року належить житловий будинок АДРЕСА_1.
В даному житловому будинку зареєстрована колишня дружина і мати їх сина ОСОБА_3, однак з 25 червня 2017 року вона в даному будинку не проживає, особистих речей в будинку не має.
Реєстрація відповідача у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку змушує позивача нести додаткові витрати на оплату комунальних витрат та він позбавлений можливості використати своє право на отримання субсидії.
Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив задовольнити позов, посилаючись на те, що він проживає у вказаному житловому будинку, несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням йому необхідно для оформлення субсидії. Відповідач є його колишньою дружиною, яку він зареєстрував за своїм місцем проживання після розлучення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що вона є колишньою дружиною позивача, позивач зареєстрував відповідача в будинку, що належить їм на праві власності без її згоди, на даний час їй відомо, що відповідач хворіє, але вона пообіцяла влітку знятися з реєстрації добровільно.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до договору купівлі - продажу від 06.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.С., та зареєстрованого за № 3097, ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_1
Право власності позивача на вищезазначений будинок зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_1 у КП «БТІ» м. Слов'янська.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № НОМЕР_3 від 12.12.2018 року видно, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, 1/2 частка зазначеного житлового будинку належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.
Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачу на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку.
Відповідач по справі ОСОБА_3 з 20.06.2017 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить запис з домової книги.
Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов домогосподарства, складеного комісією у складі депутата селищної ради від 20.11.2018 року, ОСОБА_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але фактично не проживає за місцем реєстрації з червня 2017 року по теперішній час.
Отже, відповідач ОСОБА_3 не проживала за адресою позивача ОСОБА_1
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.
В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником будинку, право користування якого позивач просить позбавити відповідача є він та третя особа у справі - ОСОБА_2, яка заперечує проти задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо можливості задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд приймає до уваги доводи позивача щодо того, що він як співвласник майна, за власною ініціативою зареєстрував за своїм місцем проживання відповідача, третя особа - ОСОБА_2 до реєстрації відповідача ОСОБА_3 в належному їй нерухомому майні жодного відношення не мала, про що вона безпосередньо зазначила в судовому засіданні, в теперішній час у зв'язку з реєстрацією відповідача позивач вимушений нести витрати на оплату комунальних витрат, позбавлений можливості використати свої право на отримання субсидії, та доходить до висновку, що відмова в задоволенні позову, з урахуванням позиції співвласника майна - ОСОБА_2, буде суперечити інтересам позивача та порушуватиме його право власності, гарантоване Конституцією України.
Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, ст. ст. 71, 72, 150, 167 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір у сумі 704,80 грн.
Повний текст рішення виготовлений 25 лютого 2019 року.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького Апеляційного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду І.О.Сидоренко