КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 367/154/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/13091/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

заявник ОСОБА_1

заінтересована

особа Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 січня 2019 року, постановлену під головуванням судді Пархоменко О.В., про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту перебування квартири у приватній власності,

в с т а н о в и в :

у січні 2019 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт перебування квартири АДРЕСА_1 у його приватній власності.

В обґрунтування заяви зазначав, що вказана квартира належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_2, який зареєстровано в реєстрі за № 1079 від 01.08.2014. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 25067687 від 01.08.2014 він є власником цієї квартири. У зв`язку із збройною агресією та тимчасовою окупацією території Донецької області, ним втрачено оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. Отримати дублікат свідоцтва про право власності на квартиру він не має змоги, оскільки ГТУЮ у Донецькій області його повідомило, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 24.06.2016 № 1771/5 свідоцтво про право заняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_2 анульоване.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.01.2019 відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду справи. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи. А саме, вважає, що висновки суду про наявність спору про право є хибними. Він надав усі необхідні докази того, що квартира є його власністю та відновити втрачені правовстановлюючі документи на квартиру, окрім як у судовому порядку він не може. Суд не застосував ст. 53 Закону України «Про нотаріат» та не взяв до уваги роз`яснення, викладені у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995.

У судовому засіданні заявник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви вбачається спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст. 293 ЦПК Україниокреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до стаття 315 ЦПК Українисуд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 318 ЦПК Україниу заяві про встановлення факту, що має юридичне значення обов`язково зазначається мета встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК Українисуддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 ) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту перебування квартири АДРЕСА_1 у приватній власності ОСОБА_1 вказав, що встановлення цього факту необхідно йому для реалізації повною мірою своїх прав власника. Про реалізацію яких саме прав власника квартири заявник не вказує. На підтвердження ж того, що йому на праві власності належить квартира заявник подав копію свідоцтва, яке не посвідчене у встановленому законом порядку та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 21.07.2015. Із копії свідоцтва вбачається, що воно посвідчує придбання ОСОБА_1 трикімнатної квартири на підставі акта про проведений аукціон по реалізації арештованого нерухомого майна за 187 200 грн. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що вищезазначена квартира обтяжена іпотекою, іпотекодержателем є ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Враховуючи зазначені обставини суд першої інстанції мав достатньо підстав вважати, що відносно зазначеного майна існує спір, оскільки розпорядження іпотечним майном обмежене.

Крім того, згідно зі ст. 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п`ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Видача дубліката втраченого або зіпсованого документа здійснюється державним нотаріальним архівом. До передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, дублікат втраченого документа видається відповідно нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету за місцем його зберігання.

Заявник посилається на те, що не має змоги отримати дублікат свідоцтва про право власності у нотаріуса, оскільки згідно відповіді ГТУЮ у Донецькій області свідоцтво про право заняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_2 анульоване. Зазначену відповідь заявник до заяви не долучив. Крім того, заявник не звертався до державного нотаріального архіву, який відповідно до ст. 53 Закону України «Про нотаріат» видає дублікат втраченого документа.

Відтак перебування квартири у приватній власності посвідчується правовстановлюючим документом, у разі втрати якого власник квартири має право звернутися до державного нотаріального архіву для отримання дубліката такого документа та вирішення цього питання не відноситься до компетенції суду.

Спори щодо вчинення чи не вчинення дій державним нотаріальним архівом підлягають розгляду у позовному провадженні.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 01.10.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик