Провадження № 22-ц/4808/384/19
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

доповідача Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю директора ТОВ «Корида-Транс» ОСОБА_2 його представника Лютана З.Й.

третя особа ОСОБА_4

позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корида-Транс», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Корида-Транс» ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 18 грудня 2018 року, ухвалене суддею Домбровською Г.В. в м.Івано-Франківську, повний текст якого складено 20 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корида-Транс», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 вересня 2018 року мала місце дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої з вини ОСОБА_4 (водія автобуса «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1) було пошкоджено його автомобіль «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2. Винним у вчиненні ДТП визнано водія автобуса ОСОБА_4, який порушив правила дорожнього руху. На місці ДТП сторонами складено повідомлення про ДТП (європротокол), в якому водій автобуса визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. В результаті пошкодження транспортного засобу йому було завдано матеріальну шкоду в загальному розмірі 172 765,00 грн. Частину заподіяної шкоди в розмірі 48 000,00 грн було відшкодовано ПрАТ СК «Альфа Страхування», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП. Оскільки страхове відшкодування не покриває розмір заподіяної шкоди, просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корида-Транс» на його користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 124 765,00 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 грудня 2018 року позов ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корида-Транс», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено. Стягнуто з ТОВ «Корида-Транс» на користь ОСОБА_5 124 765,00 грн відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Стягнуто з ТОВ «Корида-Транс» на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1247,65 грн.

На дане рішення директор ТОВ «Корида-Транс» ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Вказує на те, що позивачем, при пред'явленні позову зазначено, що автомобіль «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить йому на праві приватної власності, однак на підтвердження даного факту відповідних доказів ним не подано. В матеріалах справи відсутні свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу або інший правовстановлюючий документ. На думку апелянта, суд зобов'язаний був встановити чи порушено майнові права позивача, саме як власника пошкодженого транспортного засобу.

ОСОБА_5 12.02.2019 року подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не заперечував належність автомобіля позивачу. Зазначає, що наявність у потерпілого права на пошкоджене майно, похідного від права власності, не позбавляє його права на відшкодування, що випливає із змісту ст.ст. 386, 395, 369 ЦК України. Вказує на те, що право власності позивача на пошкоджений під час ДТП автомобіль ніким не оспорюється, інші особи вимог до відповідача про відшкодування майнової шкоди не пред'являли, то відсутні підстави вважати, що право вимоги не належить позивачу. Положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. Такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів визначених п.2.1 Правил дорожнього руху України. Сторонами складено між собою європротокол, в якому водій, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем, власноручно зазначив про свою вину у вчиненні ДТП.

У судовому засіданні директор ТОВ «Корида-Транс» ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Третя особа ОСОБА_4 не заперечує про скасування рішення суду у справі.

ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Висновок суду відповідає вимогам закону і обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 04 вересня 2018 року у м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, 46 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5 та автобуса «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1, який належить ТОВ «Корида-Транс», та яким керував водій ОСОБА_4.

Того ж дня на місці вчинення ДТП було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), в якому ОСОБА_4 визнав свою вину у дорожньо-транспортній пригоді, про що свідчить складена ним особисто відмітка у відповідній графі європротоколу (а.с.8).

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП застрахована в ПрАТ «Альфа Страхування».

Згідно листа №0975.609.18.01.01-0164.09 від 13.09.2018 року ПрАТ «Альфа Страхування» повідомило ОСОБА_5 про виплату йому суми страхового відшкодування у розмірі 48 000,00 грн в межах ліміту страхового відшкодування 50 000,00 грн (за виключенням франшизи в сумі 2 000,00 грн).

05 вересня 2018 року ОСОБА_5 звернувся до ТОВ «УніверсалАвто» «MitsubishiMotors» із Замовленням на ремонт (обслуговування) автомобіля №, на підставі якого офіційним дилером марки автомобіля Позивача було проведено діагностику ушкоджень (а.с.13).

Відповідно до Рахунку на оплату № сума витрат, необхідних для відновлення автомобіля ОСОБА_5 становить 172 765,00 грн (а.с.28).

Розмір витрат необхідних для відновлення автомобіля «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5 представник відповідача не оспорював у судовому засідання першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтею 3 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, названий Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди.

Згідно ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, пов»язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 вказаного закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

ОСОБА_4 на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах із ТОВ "Корида-Транс" і виконував обов'язки за трудовим договором, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ч.1. ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

На місці вчинення ДТП було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), в якому ОСОБА_4 визнав свою вину у дорожньо-транспортній пригоді, про що свідчить складена ним особисто відмітка у відповідній графі європротоколу (а.с.8).

З вересня 2011 року в Україні вступив у дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування». Цим Законом було запроваджено механізм спрощеного оформлення ДТП з незначними наслідками шляхом складання повідомлення про ДТП (Європротоколу) та інші новації, спрямовані на приведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності автовласників, у відповідність до міжнародних стандартів страхування та врегулювання збитків.

Згідно з пунктом 5 Інструкції щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 11.08.2011 року №274/2011 в разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов'язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, обов'язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ "Корида-Транс" як власника забезпеченого транспортного засобу автобуса «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1, на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Альфа Страхування».

Розмір франшизи становить 2000 грн.

Відповідно до Рахунку на оплату № сума витрат, необхідних для відновлення автомобіля ОСОБА_5 становить 172 765,00 грн (а.с.28).

ПрАТ «Альфа Страхування» як страховиком було розглянуто подану потерпілим ОСОБА_5 заяву про виплату страхового відшкодування по страховому випадку та прийнято рішення здійснити виплату за пошкодження автомобіля «Mitsubishi» за мінусом франшизи 2000 грн у розмірі 48000 грн (а.с.10).

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені, врахувавши положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів того, що пошкоджений автомобіль належить йому на праві приватної власності, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються копією свідоцтва про реєстрацію права власності на автомобіль «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2 на ОСОБА_5

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Корида-Транс» ОСОБА_2 залишити без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 18 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 27 лютого 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський