ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» лютого 2019 року

м. Харків

справа № 2029/7639/12-ц

провадження № 22ц/818/1038/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Ігнатової Т.В.,

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

заінтересовані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року в складі судді Бугери О.В.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з заявою про залучення до справи Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Форінт», здійснення процесуального правонаступництва щодо позивача, заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Заява мотивована тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2013 року у справі № 2029/7639/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/07/1-514-07 від 04 травня 2007 року, який укладено в рамках Генеральної кредитної угоди № 632 від 04 травня 2007 року, в розмірі 68 608, 36 грн., та за кредитним договором № 010/42-1/0574 від 26 серпня 2011 року, який укладено в рамках Генеральної кредитної угоди № 07-01-105-08 від 10 червня 2008 року в розмірі 2 167 701, 90 грн.

09 серпня 2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» укладено договір № 140/11/210, згідно умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» передав (сплатив) Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» загальну вартість прав вимоги, а Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» права вимоги за кредитним договором № 014/07/1-514-07 від 04 травня 2007 року, який укладено в рамках Генеральної кредитної угоди №632 від 04 травня 2007 року та за кредитним договором №10/42-1/0574 від 26 серпня 2011 року, який укладено в рамках Генеральної кредитної угоди № 07-01-105-08 від 10 червня 2008 року в обсязі та умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги.

Зазначив, що 09 серпня 2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» укладено договір відступлення прав за договором поруки, які не посвідчені нотаріально, № 140/11/211 від 09 серпня 2018 року, згідно умов якого, у зв'язку з укладенням зазначеного вище договору, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» прийняв права за договорами поруки № 12/42-1/0575 від 26 серпня 2011 року та №12/42-1/0576 від 26 серпня 2011 року, укладеним з ОСОБА_4

Вказав, що внаслідок укладених договорів Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» вибув із правовідносин за вищевказаними договорами, в результаті чого виникла необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні стягувача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у виконавчому провадженні.

Просив залучити до справи № 2029/7639/12 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» та здійснити процесуальне правонаступництво щодо позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»; замінити стягувача за виконавчим листом № 2029/7639/12 від 17 жовтня 2014 року, виданим на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2013 року по справі № 2029/7639/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 заборгованості, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»; замінити стягувача за виконавчим листом № 2029/7639/12 від 20 листопада 2015 року, виданим на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2013 року по справі № 2029/7639/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 заборгованост,і Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»; замінити стягувача у виконавчому провадженні № 45233447 з примусового виконання виконавчого листа № 2029/7639/12 від 17 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 2 167 701, 90 грн., Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»; замінити стягувача у виконавчому провадженні № 49857273 з примусового виконання виконавчого листа № 2029/7639/12 від 20 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 68608, 36 грн., Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт».

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - задоволено, визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» правонаступником позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в рамках цивільної справи № 2029/7639/12; замінено стягувача за виконавчим листом № 2029/7639/12 від 17 жовтня 2014 року, виданим на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2013 року по справі № 2029/7639/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 заборгованості, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»; замінено стягувача за виконавчим листом № 2029/7639/12 від 20 листопада 2015 року, виданим на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2013 року по справі № 2029/7639/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 заборгованості, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»; замінено стягувача у виконавчому провадженні № 45233447 з примусового виконання виконавчого листа № 2029/7639/12 від 17 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 2 167 701, 90 грн., Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт"; замінено стягувача у виконавчому провадженні № 49857273 з примусового виконання виконавчого листа № 2029/7639/12 від 20 листопада 2011 року, про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 68608, 36 грн., Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт».

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що він подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 12 листопада 2018 року у зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, проте, суд розглянув справу, позбавивши його можливості надати свої заперечення та пояснення.

29 січня 2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник товариства вважав, що апеляційна скарга є необгрунтованою, оскільки не містить посилання на жодну норму матеріального та процесуального права, яку порушено судом першої інстанції при постановленні ухвали. Зазначив, що судові засідання призначалися чотири рази, які відкладалися у зв'язку з неявкою відповідачів у справі. В судове засідання 12 листопада 2018 року ані відповідачі, ані їх представники не з'явилися, жодних доказів хвороби або інших поважних причин неявки до суду не надали.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути заяву за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що в даному випадку має місце процесуальне правонаступництво на стадії виконання судового рішення, яке відбувається у спосіб, визначений статтею 442 ЦПК України шляхом заміни сторони виконавчого провадження, а тому вимоги за заявою про заміну сторони стягувача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2013 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором №014/07/1-514-07 від 04 травня 2007 року в загальному розмірі 68 608, 36 грн., за кредитним договором №010/42-1/0574 від 26 серпня 2011 року в загальному розмірі 2 167 701, 90 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором №014/07-01-0486-08 від 10 червня 2008 року в загальному розмірі 288 доларів 88 центів США, що еквівалентно 2309, 02 грн. та судовий збір в розмірі 3219,00 грн., тобто по 1609, 50 грн. з кожного.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором від 04 травня 2007 року, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 18 лютого 2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2014 року скасовано, а заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2013 року залишено без змін.

17 жовтня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист на підставі заочного рішення суду від 27 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором №010/42-1/0574 від 26 серпня 2011 року в загальному розмірі 2 167 701, 90 грн.

На підставі виконавчого листа 29 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП №45233447.

20 листопада 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист на підставі заочного рішення суду від 27 вересня 2013 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 014/07/-514-07 від 04 травня 2007 року в загальному розмірі 68 608, 36 грн., за кредитним договором № 010/42-1/0574 від 26 серпня 2011 року в загальному розмірі 2 167 701, 90 грн.

На підставі виконавчого листа, виданого 20 листопада 2015 року, відкрито виконавче провадження № 49857273 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості в розмірі 68 608, 36 грн.

Відповідно до витягу з реєстру про стан виконавчих проваджень виконавчі дії в рамках означених виконавчих проваджень тривають, вжито заходів щодо арешту майна боржника, оголошено заборону його відчуження та розшук.

Відповідно до договору № 140/11/210 від 09 серпня 2018 року, укладеного між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» з одного боку та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» з іншого, кредитор зобов'язується передати у власність набувачу права вимоги, вказані в реєстрі кредитних операцій до відступлення, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, а набувач зобов'язується прийняти від кредитора права вимоги в обсязі та на умовах, що існуватимуть на дату відступлення прав вимоги та сплатити кредитору їх вартість. Перехід прав вимоги відбувається у строк не пізніше 3 робочих днів з дня сплати набувачем кредитору загальної вартості прав вимоги в повному обсязі.

Із змісту реєстру відступлених прав вимоги за договором №140/11/210 від 09 серпня 2018 року вбачається, що відступлено право вимоги щодо позичальника ОСОБА_3 за номерами та датами Генеральної кредитної угоди та номеру кредитного договору: № 632 від 04 травня 2007 року, № 014/07/1-514-07 від 04 травня 2007 року за основною позичковою заборгованістю в розмірі 52 054, 53 доларів США, нарахованими процентами за користування кредиту - 59 533, 83 доларів США, штрафними санкціями - 516, 22 грн.; № 07-01-105-08 від 10 червня 2008 року, договір №010/42-1/0574 від 26 серпня 2011 року за основною позичковою заборгованістю в розмірі 2 042 673, 95 доларів США, нарахованими процентами за користування кредиту - 1 980 246, 26 доларів США, штрафними санкціями 25 099, 96 грн.; № 07-01-105-08 від 10 червня 2008 року, договір № 014/07-01-0486-08 від 10 червня 2008 року за штрафними санкціями - 288, 88 грн.

Відповідно до копії меморіального ордеру від 09 серпня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» проведено оплату загальної вартості прав вимоги згідно пункту 3.2. договору № 140/11/210 від 09 серпня 2018 року на суму 18 370 000,00 грн.

Відповідно до договору відступлення прав за договорами поруки, які не посвідчені нотаріально № 140/11/211 від 09 серпня 2018 року, укладеного між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» з одного боку та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» з іншого, цедент відступає та передає, а цесіонарій приймає та набуває всіх належних цеденту прав за договорами поруки, що перелічені в додатку № 1 до договору, який є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно додатку № 1 до договору про відступлення прав за договорами поруки вбачається, що відступлено права за договорами поруки, укладеними з ОСОБА_4, за № 12/42-1/0577 від 26 серпня 2011 року, б/н від 09 листопада 2006 року, № 12/42-1/0576 від 26 серпня 2011 року, № 12/02-02/0217 від 26 червня 2010 року, № 12/42-1/0575 від 26 серпня 2011 року, №07-01-105/2-08 від 10 червня 2008 року.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно частини 1 статті 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно частин 1, 2, 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частина 2 статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13.

За таких обставин звернення стягувача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» із заявою про залучення до справи Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Форінт», здійснення процесуального правонаступництва щодо позивача, заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 2.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали державний виконавець своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, замінює назву сторони виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова державного виконавця долучаються до виконавчого документа при його направленні за належністю або поверненні його стягувачу чи до суду.

Пунктом 2.14 Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Замінюючи сторону у виконавчому провадженні, суд першої інстанції правильно виходив з того, що банком та товариством у повному обсязі виконані зобов'язання за договором № 140/11/210 від 09 серпня 2018 року та договором відступлення прав за договорами поруки № 140/11/211 від 09 серпня 2018 року, що відповідно до статей 512, 514, 517 ЦК України свідчить про законне відступлення Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» права вимоги за кредитним договором № 014/07/1-514-07 від 04 травня 2007 року, який укладено в рамках Генеральної кредитної угоди № 632 від 04 травня 2007 року та за кредитним договором № 010/42-1/0574 від 26 серпня 2011 року, який укладено в рамках Генеральної кредитної угоди № 07-01-105-08 від 10 червня 2008 року та договорами поруки № 12/42-1/0575 від 26 серпня 2011 року та № 12/42-1/0576 від 26 серпня 2011 рокуТовариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт».

Отже, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» вибув із правовідносин за вказаними договорами, в результаті чого виникла необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні стягувача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у виконавчому провадженні на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт».

Посилання ОСОБА_4 на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції порушено його процесуальне право, зокрема, розгляд справи відбувся без його участі, тому в задоволенні заяви банку необхідно відмовити є необгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

01 листопада 2018 року вони надали заяви про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою ОСОБА_4, проте жодного доказу щодо того, що саме 12 листопада 2018 року ОСОБА_2 хворів до суду першої інстанції не надано.

12 листопада 2018 року від ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою ОСОБА_4, який знаходився на стаціонарному лікуванні. До суду першої інстанції жодного доказу щодо цього не надано.

До суду апеляційної інстанції надано копію довідки № 19 про знаходження ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні з 06 листопада 2018 року по 19 листопада 2018 року. Проте, ця копія довідки не може бути врахована відповідно до статей 76-80 ЦПК України як належний доказ. При цьому судова колегія звертає увагу на те, що розгляд справи за клопотанням боржників неодноразово відкладався, хоча справа такої категорії повинна бути розглянута в десятиденний строк.

Таким чином, розглянувши справу за відсутністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд першої інстанції діяв відповідно до вимог чинного процесуального законодавства. При цьому врахував, що справа по суті не розглядалася, а вирішувалося процесуальне питання.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи скарги висновків суду не заперечують, на законність судового рішення не впливають і спростовуються вищенаведеними обставинами справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О.Бровченко

Р.М. Піддубний

Повний текст постанови складено 27 лютого 2019 року.