ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 615/795/19

Провадження № 22-ц/818/3938/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря: Сидорчук М.О.,

учасники справи:

позивач - керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру в Харківській області,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області на ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 11 червня 2019 року, постановлену у складі судді Токмакової А.П.,

встановив:

У травні 2019 року керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області 3183-СГ від 10.03.2017 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Валківського району Харківської області;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Харківській області №15708-СГ від 31.08.2017 про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,0000 га, в тому числі рілля площею 2,0000 га, (кадастровий номер :01:000:0355) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Валківського району Харківської області;

- скасувати запис про право власності №22697400 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:000:0355, розташовану за межами населених пунктів на території за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Валківського району Харківської області, зареєстровану за ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку, площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:000:0355, розташовану за межами населених пунктів на території за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Валківського району Харківської області.

Заява мотивована тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №3183-СГ від 10.03.2017 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Валківського району Харківської області. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №15708-СГ від 31.08.2017 затверджено проект землеустрою та передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі рілля площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:000:0355) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Валківського району Харківської області. 27 вересня 2017 року державним реєстратором Банківської міської ради Харківської області зазначену земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №22697400. Згідно висновку спеціаліста ПП «Перспектива-Земля», вартість спірної земельної ділянки з кадастровим номером №:01:000:0355, складає 541622 грн. Таким чином, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання відповідно до вимог ч.4 ст. 116 ЗК України.

Однак, рішенням VI сесії VII скликання Валківської міської ради Харківської області від 18.05.2016 №160, ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0655 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням XIII сесії VII скликання Валківської міської ради Харківської області від 23.12.2016 №337, ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку площею 0,0655 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, за ОСОБА_1 , 02.03.2017 державним реєстратором Валківської районної державної адміністрації Харківської області Шевченко О.В., зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0655 га, кадастровий номер №:00:034:0060, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 на час отримання спірної земельної ділянки вдруге використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Отже, земельна ділянка площею 2,000 га, в тому числі рілля площею 2,000 га (кадастровий номер :01:000:0355) сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташована за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Валківського району Харківської області, вибула із державної власності внаслідок незаконного використання відповідачем права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 11 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області.

Ухвала суду мотивована тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відсутні докази, які свідчать про відсутність державної реєстрації фермерського господарства, дані, які б надали змогу встановити особу відповідача - фізичної особи.

В апеляційній скарзі керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування скарги посилається на те, що з заявою про надання спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 звернувся як фізична особа, а отже, спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін справи, які з`явилися в судове засідання,

дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим частиною першою статті 188 ЦПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)).

Пунктом першим частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відмовляючи позивачу у відкритті провадження, суд керувався ч.1 ст.1, 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» № 742 від 15.05.2003 та виходив з того, що спір виник з приводу земельної ділянки площею 2,0000 га, в тому числі рілля площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:000:0355) із земель сільськогосподарського призначення, а позовна заява та додані до неї матеріали не містять доказів, що свідчать про відсутність державної реєстрації фермерського господарства. Крім цього, відсутні дані які б надали змогу встановити особу відповідача - фізичної особи.

Судова колегія з зазначеним висновком суду не може погодитися не може.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України № 973-ІV від 19.06.2003 «Про фермерське господарство» (далі - Закон) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство (частина перша статті 5 Закону ).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч.ч. 2,3 ст. 123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України)).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч.6 ст. 123 ЗК України).

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч.1 ст. 124 ЗК України).

Відповідно до статті 8 Закону в редакції на час передачі ОСОБА_1 земельної ділянки фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Сімейне фермерське господарство без статусу юридичної особи організовується фізичною особою - підприємцем самостійно або спільно з членами її сім`ї на підставі договору про створення сімейного фермерського господарства (ч.1 ст. 8-1 Закону у редакції з 01.05.2016).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства у формі юридичної особи або створення сімейного фермерського господарства без статусу юридичної особи.

Зі змісту положень статті 12 Закону вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства. Це стосується і випадків створення сімейних фермерських господарств без створення юридичної особи за умови реєстрації засновника фермерського господарства у якості ФОП.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (ч.2 ст. 50, ст. 51 Цивільного кодексу України).

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 8, 12 Закону та ст.ст. 123, 124 ЗК України можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, з дати реєстрації засновника фермерського господарства у якості ФОП останній виступає в орендних правовідносинах у якості суб`єкта господарювання, що здійснює господарську діяльність. Обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює суб`єкт господарювання, а не громадянин, якому вона надавалась.

В матеріалах справи відсутні дані про реєстрацію спірної земельної ділянки ОСОБА_1 , як суб`єктом господарювання: фермерське господарство не створено та не зареєстровано, ОСОБА_1 не є підприємцем, відсутні дані про вироблення та систематичну реалізацію ним сільськогосподарської продукції та продуктів її переробки, що має ознаки підприємницької діяльності.

Згідно пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції він не зареєстрований як підприємець, фермерське господарство ним не створювалося, спірну земельну ділянку в господарських цілях він не використовує.

Тому суд зробив передчасний висновок про те, що стороною у спірних правовідносинах є суб`єкт господарської діяльності і дійсний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області задовольнити.

Ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 11 червня 2019 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний