Постанова

Іменем України

01 жовтня 2019 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/13420/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Кобилецький Вячеслав Вікторович,

на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області про відмову у відкритті провадження

в складі судді Чіркова Г.Є.

від 06 серпня 2019 року

у справі №363/3210/19 Вишгородського районного суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області Трохимчука Антона Олеговича

про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області Трохимчука А.О. (далі - державний реєстратор) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, в якому просив визнати неправомірними дії державного реєстратора Трохимчука А.О. від 11.07.2017 щодо внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :38:064: 0003 та зобов`язати привести дані Державного земельного кадастру у відповідність до правовстановлюючих документів на земельну ділянку, тобто у стан, що існував до 11.07.2017.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником земельної ділянки, площею 0,1194 га, кадастровий номер :38:064:0003 в Садовому товаристві «Дніпро-11» у м. Вишгороді, з 30 січня 2004 року. В грудні 2017 року він дізнався про те, що 11.07.2017 державним реєстратором Трохимчуком А.О. без його відома змінено місце розташування земельної ділянки, параметри і зовнішні межі, які залишаються незмінними з 2004 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06 серпня 2019 року відмовлено у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що даний спір виник з публічно-правових відносин, оскільки відповідачем у справі виступає суб`єкт владних повноважень. Судом проігноровано доводи позивача, викладені в позовній заяві, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Судом безпідставно не взято до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені в постанові від 29.08.2018 у справі №807/719/15.

За наведених обставин просив скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 серпня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач не погодився з доводами апеляційної скарги позивача та подав відзив, в якому посилаючись на те, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу - залишити без змін.

Представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився надіслав на адресу суду заяву, в якій просив залишити без змін ухвалу суду від 06.08.2019 та проводити розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.01.2004 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею площею 0,1194 га, кадастровий номер :38:064:0003 в Садовому товаристві «Дніпро-11» у м. Вишгороді.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначив, що з листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області №33901/0-20353/6-17 від 28.12.2017 та Акту перевірки вимог земельного законодавства від 27.12.2017 №352-ДК/326/АП/01/2017, йому стало відомо, що 11.07.2017 державним реєстратором Трохимчуком А.О. внесено не передбачені законодавством зміни до Державного земельного кадастру щодо місця розташування земельної ділянки з кадастровим номером :38:064:0003. Вважав, що такі зміни державним реєстратором внесено без відома власника земельної ділянки, внаслідок чого незаконно змінено місце розташування земельної ділянки, параметри і зовнішні межі.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що спір про право цивільне відсутній, оскільки стосується публічно-правових відносин, які виникли із суб`єктом владних повноважень, а відтак позов не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, враховуючи наступне.

Вирішуючи питання про розмежування юрисдикції, суд вірно звернув увагу на предмет обґрунтування позову.

Позов обґрунтовано незаконністю дій відповідача, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, з тих підстав, що державний кадастровий реєстратор Трохимчук А .О. в порушення Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 вніс зміни до Державного земельного кадастру щодо місця розташування земельної ділянки, належної ОСОБА_1

Позовна заява на разі не містить доводів стосовно правомірності чи неправомірності набуття позивачем чи третьою особою права власності на земельну ділянку, як і питання, пов`язані з реалізацією особою права власності на неї чи дотримання умов укладених цивільно-правових угод перед судом не порушено.

З огляду на викладене предметом перевірки в цій справі є виключно дотримання державним реєстратором, як суб`єктом владних повноважень, публічно-владних управлінських функцій, зокрема, правомірність внесення змін до Державного земельного кадастру.

Таким чином, спір у цій справі не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Саме такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 12.06.2018 по справі №823/378/16.

У постанові від 20.06.2018 по справі №820/4146/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо позовні вимоги виникли виключно в результаті виконання державним реєстратором своїх владно-публічних та управлінських функцій, то необхідно звертатися до адміністративного суду.

Ураховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна заява не підлягає розгляду у поряду цивільного судочинства.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №361/4307/16-ц, в якій міститься висновок про те, що у порядку цивільного судочинства вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно може розглядатися лише у випадку, якщо вона є похідною від вимоги про скасування документа, на підставі якого державна реєстрація була проведена.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, позивач вказував на те, що державний реєстратор 11.07.2017 (через три роки після внесення відомостей до Державного земельного кадастру), зловживаючи своїми процесуальними правами, нібито "виправляючи помилку", перемістив (пересунув) земельну ділянку ОСОБА_1 за іншими координатами для влаштування заїзду на земельну ділянку іншого землевласника в порушення Закону України "Про державний земельний кадастр" та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, без повідомлення власника та без перевірки документів, які стали підставою для таких дій реєстратора.

Таким чином, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом свого порушеного права власності на майно, заявляючи вимоги до третіх осіб щодо нерухомого майна, та заявляти похідні вимоги до державного реєстратора.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений в постанові від 29.08.2018 по справі №807/719/15, оскільки у ній міститься висновок про наявність спірних правовідносин у зв`язку із виконанням зобов'язань та наявності між сторонами спору про право, що випливає із договірних правовідносин. Тобто обставини спору в даній постанові є приватно-правовими і підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, в той час як позивачем оскаржуються виключно дії державного реєстратора, який у межах спірних відносин діяв як суб`єкт владних повноважень.

Таким чином, ухвалу про відмову у відкритті провадження судом першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 серпня 2019 року про відмову у відкритті провадження - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай