Справа №592/9491/15-ц
Провадження №6/592/66/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми подання заступника начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним поданням, свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні у державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області перебуває виконавче провадження № 51012005 з примусового виконання виконавчого листа № 592/949/15 від 25.03.2016 р. виданого Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 468442 грн. 55 коп. У відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем вчинено всі необхідні виконавчі дії по встановленню місцезнаходження боржника та належного останньому майна, винесено постанову про арешт майна боржника, однак станом 25.02.2019 р. виконавчий лист № 592/949/15 від 25.03.2016 р. виданий Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 468442 грн. 55 коп. залишається невиконаним. Просить суд: тимчасово обмежити у праві виїзду ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, з метою виконання виконавчого листа № 592/949/15 від 25.03.2016 р. виданого Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 468442 грн. 55 коп.

У судове засідання представник Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області не зявився.

Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи № 592/949/15, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

У поданні заступник начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області ОСОБА_1 не вказує доказів на підтвердження того, що боржник має намір виїхати за межі України або робить це з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов'язання не наділяє відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що на теперішній час заявником не здійсненні заходи, які б підтверджували факт ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязання, тому суд вважає за необхідне у задоволенні подання про обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Керуючись ст. 441 ЦПК України.

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання заступника начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Алфьоров