У Х В А Л А

02 жовтня 2018 року

м.Харків

Справа № 639/6890/19

Провадження №2-з/639/59/19

Жовтневий районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б., розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м.Харкова надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 та третім особам перетин державного кордону України разом з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без супроводу та згоди матері ОСОБА_1 до набрання рішенням чинності.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч.2 ст. 149 ЦПК України.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявником ОСОБА_1 в заяві зазначено, що спір може бути розпочато, тобто він ймовірний, але не реальний.

Відповідно до ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що позивачем не надано доказів того, що між сторонами взагалі може бути спір. Крім того, батько дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_6 є особою, якій надано право постійного проживання на території України, є платником податків на території України.

Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою КМУ від 27.01.1995 № 57 Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Згідно з п.4 зазначених правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку,

в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з

батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового

проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Пунктом 4 правил закріплено вичерпний перелік підстав виїзду з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з

батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків. Так як ОСОБА_6 є особою, якій надано право постійного проживання на території України, він є платником податків на території України, то йому для перетину кордону разом з малолітньою дитиною обов`язково потрібна нотаріально посвідчена згода матері.

Розглядаючи заявлену вимогу, суд вважає, що заявником ОСОБА_1 не наведено жодних підстав для забезпечення позову, не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, що зазначено у заяві; не вказано, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову; не приведено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 Кодексу, повертає її заявникові, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ Єрмоленко В.Б.