Справа № 428/4329/18
Провадження № 22-ц/810/679/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач), Авалян Н.М., Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 травня 2019 року ухвалене у складі судді Кордюкової Ж.І. в м. Сєвєродонецьк Луганської області

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05 листопада 2010 року відповідач по справі отримала кредит у розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між позивачем та відповідачем договір, що підтверджується підписом відповідача в заяві.

В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 28 лютого 2018 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 52020,70 грн., яка складається з: 2855,33 грн. - заборгованість за кредитом, 46012,00 грн. - по процентам за користування кредитом, 200 грн. - за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2453,37 грн. - штраф (процентна складова), у зв`язку з чим позивач просив стягнути зазначену суму з відповідача та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 травня 2019 року позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 листопада 2010 року в розмірі 48867,33 грн.

В серпні 2018 року відповідач звернулась з заявою про перегляд заочного рішення Сєвєродонецького суду Луганської області від 02 липня 2018 року. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 жовтня 2018 року заочне рішення Сєвєродонецького міського суду від 02 липня 2019 року скасовано.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 28 травня 2019 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Суд обґрунтував рішення тим, щопозивач пропустив строк звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2017 року.

З 01 листопада припинилось право позивача нараховувати проценти за кредитом, так як строк дії кредитної карти закінчився 30 жовтня 2014 року. Отже, позовна давність не може бути застосована до вимог позивача про стягнення процентів за користування кредитом за період з 01 листопада 2014 року по 28 лютого 2018 року, оскільки їх нарахування є необґрунтованим.

Щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу у вигляді фіксованої частині та у вигляді процентної складової) суд відзначає, що неустойка була нарахована за період з 21.01.2018 року по 28.02.2018 року, тому не підлягає стягненню згідно норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки вони були нараховані відповідачу в період дії мораторію на нарахування пені та штрафів відповідно до вимог зазначеного вище Закону.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просить скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 28 травня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» зазначило, що суд при ухваленні рішення ототожнив поняття «договору» та «платіжної картки», але це різні поняття, тому закінчення строку дії картки не свідчить про припинення договірних відносин між позивачем та відповідачем.

Також, зазначає, що посилання суду першої інстанції на пропуск строку позовної давності свідчить про неповне з`ясування обставин справи під час дослідження доказів та невідповідність висновків суду цим обставинам. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, за якими боржник зобов`язується повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний новий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, отже початок позовної давності для стягнення платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного з цих зобов`язань.

Також, зазначено про те, що підлягали нарахуванню суми, нараховані за останні три роки, тобто у межах строку позовної давності.

Суд повинен був надати оцінку розрахунку або свій розрахунок у разі незгоди з розрахунком, наданим позивачем.

(2) Позиція інших учасників справи

Від ОСОБА_1 не надійшло відзиву на апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк».

Позивач і відповідач в судове засідання не з`явилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, про що свідчить зворотне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 23-24), що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засідання представник відповідача Чернобай С.С. проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 травня 2019 року без змін.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Ухвалою Луганського апеляційного суду Луганської області від 08 серпня 2019 року було відкрито апеляційне провадження у справі, сторонам по справі роз`яснювалося право на подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі

Ухвалою Луганського апеляційного суду Луганської області від 22 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, щопозивач пропустив строк звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитом за період з 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2017 року.

З 01 листопада припинилось право позивача нараховувати проценти за кредитом, так як строк дії кредитної карти закінчився 30 жовтня 2014 року. Отже, позовна давність не може бути застосована до вимог позивача про стягнення процентів за користування кредитом за період з 01 листопада 2014 року по 28 лютого 2018 року, оскільки їх нарахування є необґрунтованим.

Щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу у вигляді фіксованої частині та у вигляді процентної складової) суд відзначає, що неустойка була нарахована за період з 21.01.2018 року по 28.02.2018 року, тому не підлягає стягненню згідно норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки вони були нараховані відповідачу в період проведення антитерористичної операції.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що згідно з копією Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 05.11.2010 року, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, який складається із «Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг», «Пам`ятки клієнта», «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів», відповідач отримала кредит у сумі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту типу «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних.

Як вбачається із копії Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання в Приватбанку №б/н від 05.11.2010 року, підписаної відповідачем, вона погодилася з тим, що ця «Анкета-Заява» разом з «Пам`яткою клієнта», «Умовами та Правилами надання банківських послуг», також «Тарифами» складає договір про надання банківських послуг. При цьому, позивачем не додано до позовної заяви «Пам`ятки клієнта».

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 24.10.2018 року №30.1.0.0/2-20181018/5280 ОСОБА_1 згідно договору №б/н від 05.11.2010 року отримала кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до останнього дня жовтня 2014 року.

У зв`язку з неналежним виконанням умов договору виникла заборгованість, яка станом станом на 28.02.2018 року складає 52020,70 грн., з яких: 2855,33 грн. - заборгованість за кредитом, 46012,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 200,00 грн. - комісія; 2953,37 грн. - заборгованість по судовим штрафам (500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2453,37 грн. - штраф (процентна складова).

Сума заборгованості була підтверджена розрахунком та не спростована відповідачем.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори ( пункт 1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї ( ч. 1,2 ст. 14 ЦК України).

Згідно зі ст. 526,530, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1.1.2.5. «Умов та Правил надання банківських послуг» передбачено, що клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його користування, за перевитратою платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 1.1.2.6. «Умов та Правил надання банківських послуг» клієнт зобов`язаний у випадку несвоєчасного виконання зобов`язань за договором за вимогою банку виконати зобов`язання по поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 1.1.5.20. «Умов та Правил надання банківських послуг» при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

За змістом п.2.1.1.2.11 «Умов та Правил надання банківських послуг» Картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на картці.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «VISA Classic 30 днів пільгового періоду», в якій містяться тарифи банку, підписано відповідачем ОСОБА_1 .

Як вже було зазначено вище, відповідач отримала кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до останнього дня жовтня 2014 року. Інших карток не видавалось.

Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Відповідачем було заявлено в суді першої інстанції про застосування строків позовної давності.

За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст.261 ЦК України).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Як встановлено судом (згідно розрахунку заборгованості), починаючи з 30.06.2014 року відповідач перестала сплачувати заборгованість по кредитному договору. Отже, саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитом за період з 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2017 року у зв`язку з пропуском строку позовної давності та з відсутністю підстав для нарахування процентів за кредитом з 01 листопада 2014 року у зв`язку з закінчення строку дії картки.

Посилання скаржника на те, що закінчення строку картки не свідчить про припинення договірних відносин між позивачем та відповідачем не можуть бути прийняті до уваги, оскільки кінцевим терміном повернення кредиту згідно «Умов та Правил надання банківських послуг» є останній день місяця зазначеного на картці. На зазначені обставини посилався і позивач при зверненні до суду з вказаним позовом (кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки).

Доводи скаржника про те, що підлягали нарахуванню суми за останні три роки, тобто у межах строку позовної давності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як було встановлено, строк дій картки закінчився в останній день жовтня 2014 року, починаючи з 30.06.2014 року відповідач перестала сплачувати заборгованість по кредитному договору, а позивач звернувся до суду з позовом у квітні 2018 року, тобто поза межами строку позовної давності, а тому правова позиція, викладена у постанові ВСУ 6-160 цс14 від 19.11.2014 року, на яку посилається позивач, в даному випадку не підлягає застосуванню.

Доводи скаржника про те, що визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд, зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю або частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки при розгляді даної справи суд будь якої суми не стягував, а відмовив за пропуском строку позовної давності та безпідставністю нарахування процентів за період з 01 листопада 2014 року (строк закінчення дії картки).

Щодо відмови у задоволенні позову про стягнення пені, штрафу, то судова колегія погоджується з висновками суду та нормами права, які були застосовані при вирішенні цього питання.

Доводів апеляційної скарги з приводу незгоди щодо відмови у задоволенні позову в цій частині скаржником не наведено.

Щодо суті апеляційної скарги

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати неправильним застосування судом норм матеріального права чи наявними порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваного рішення.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об`ємі з`ясував права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями сторін.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 375 ЦПК України судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Керуючись, ст. 259, 367,374, 375, 383,384 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - до 4 жовтня 2019 року.

Головуючий Ю.В. Єрмаков

Судді: Н.М. Авалян

В.А. Коновалова