Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 20.05.2016 року відповідач позичив у нього 10 000,00 доларів США, які зобов'язався повернути до 20.10.2016 року, та сплатити проценти у розмірі 120 доларів США в місяць, про що свідчить розписка. У визначений термін відповідач кошти не повернув. У зв'язку з чим просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 10 000,00 доларів США, що еквівалентно 279 500,00 грн. по курсу станом на 28.12.2017 року, та проценти за 19 місяців - 2 280,00 доларів США, еквівалент 63 726,00 грн. За порушення виконання зобов'язання стягнути з відповідача індекс інфляції - 52 649,47 грн. та 3% річних в розмірі 9 947,00 грн. за період з 21.10.2016 року по 28.12.2017 року. В процесі розгляду справи була подано заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути 10 000,00 доларів США, еквівалент 280 804,05 грн. по курсу НБУ станом на 23.10.2018 року, суму процентів за 29 місяців - 3 480,00 доларів США, еквівалент 97 719,81 грн., 3 % річних за період з 21.10.2016 року по 23.10.2018 року - 16 912,94 грн., та судові витрати - витрати на правника - 12 000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, збільшені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що з минулого засідання відповідачем не було вчинено жодних дій на врегулювання спору. Зауважив, що розписка на 4 аркуші матеріалів справи є продублоьованою. В розписці йдеться про одну і ту ж позику, яка була отримана відповідачем 20.05.2016 року.

В судове засідання відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. В попередньому засіданні 06.12.2018 року приймав участь, підтвердив отримання від позивача позики, що підпис на розписці його, дата відповідає дійсності. Зазначав, що борг повертав, просив надати час для надання доказів, і дане клопотання судом було задоволено. Однак, після вказаного судового засідання відповідач до суду не з'являвся, жодних документів до справи не надавав.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Дана справа зареєстрована в Дніпровському районному суді м. Києва 06.07.2018 року.

Ухвалою від 17.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою від 29.10.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

В суді встановлено, що 20.05.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою ОСОБА_3 Згідно даної розписки позичальник отримав позику у розмірі 10 000,00 доларів США, яку зобов'язався повернути до 20.10.2016 року, та сплатити проценти в сумі 120 доларів США за кожний місяць.

Однак, в порушення умов Договору позичальник свої зобов'язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 10 000,00 доларів США. Не сплачено і проценти.

У зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, що дає підстави для задоволення вимог в частині стягнення 10 000,00 доларів США, що еквівалентно 280 804,05 грн. по курсу НБУ станом на 23.10.2018 року.

Підлягає задоволенню і вимога про стягнення процентів, які сторони визначили - 120 доларів США в місяць. За 29 місяців сума процентів встановить 3 480,00 доларів США, що еквівалентно 97 719,81 грн. по курсу НБУ станом на 23.10.2018 року.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірне встановлений договором або законом.

По даній справі позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за невиконання зобов'язання за період з 21.10.2016 року по 23.10.2018 року у розмірі 16 912,94 грн. Враховуючи вимоги законодавства, надані докази, суд дійшов висновку, що дані вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Загальна сума, яка належить до стягнення з відповідача становить 395 436,80 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Поданій справі позивач просить стягнути витрати на послуги правника в сумі 12 000,00 грн. На підтвердження оплати послуг адвоката надано квитанцію, звіт про надані послуги, акт приймання - передачі наданих послуг. Вивчивши надані стороною позивача докази, суд вважає, що витрати на оплату послуг адвоката підлягають стягненню з відповідача на користь позивача

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 3 954,37 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-78, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму боргу у розмірі 280 804, 05 грн.; три відсотки річнимх у розмірі 16 912,94 грн.; суму несплачених процентів у розмірі 97 719,81 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 12 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 3 954,37 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 25.02.2019 року.

Суддя: