ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №592/12206/15-ц

Номер провадження 22-ц/816/4740/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та представника зацікавленої особи Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Матросова Романа Юрійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 серпня 2019 року в складі судді Князєва В.Б., постановленої у м. Суми, повний текст якої складений 23 серпня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 10 травня 2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми був виданий виконавчий лист за № 592/12206/15-ц на виконання рішення цього ж суду від 11 березня 2016 року, яким з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» було стягнуто 149139,52 грн заборгованості за кредитним договором та 2237,09 грн судових витрат. Вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в Ковпаківському відділі державної виконавчої служби. Разом з тим, постановою Сумського апеляційного суду від 18 липня 2019 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 березня 2016 року було змінено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПAT «СБЕРБАНК» 128637,78 грн заборгованості за кредитом та 1929 грн судових витрат. Ураховуючи те, що на даний час в примусовому порядку з ОСОБА_1 на користь банку стягуються кредитна заборгованість в розмірі 149139,52 грн та 2237,09 грн судових витрат, що порушує права боржника, так як кошти повинні стягуватися у меншому розмірі, тому, на думку представника заявника, виконавчий лист має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з наступною видачею нового виконавчого документа.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає частковому виконанню виконавчий лист № 592/12206/15-ц, виданий 10 травня 2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми на виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» 149139,52 грн заборгованості та 2237,09 грн судових витрат, а саме: в частині стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «СБЕРБАНК» 20501,74 грн заборгованості та 307,52 грн судових витрат.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції від 23 серпня 2019 року, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що на даний час на примусовому виконанні в Ковпаківському відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист за № 592/12206/15-ц, виданий 10 травня 2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми на виконання рішення суду від 11 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» 149139,52 грн заборгованості по кредиту та 2237,09 грн судових витрат. У той же час, як вказав представник боржника, постановою Сумського апеляційного суду від 18 липня 2019 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 березня 2016 року було змінено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПAT «СБЕРБАНК» 128637,78 грн заборгованості за кредитом та 1929 грн судових витрат. Ураховуючи викладене, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 вважає, що права боржника у даному випадку порушуються, оскільки з нього стягуються заборгованість та судовий збір у більшому розмірі, ніж визначено у постанові Сумського апеляційного суду від 18 липня 2019 року, тому, на думку заявника апеляційної скарги, виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню повністю. При цьому, представник боржника зазначив, що стягувач не позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції та отримати новий виконавчий лист, зміст якого буде відповідати резолютивній частині постанови апеляційного суду від 18 липня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_1 . ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги та представника зацікавленої особи Ковпаківського ВДВС м. Суми Матросова Р.Ю. про залишення судового рішення без змін, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 березня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» у примусовому порядку стягується заборгованість у розмірі 149139,52 грн та судові витрати у розмірі 2237,09 грн. У той же час, як вказав суд, постановою Сумського апеляційного суду від 18 липня 2019 року вказане рішення суду першої інстанції було змінено і з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 128637,78 грн заборгованості з кредиту та 1929,57 грн судових витрат, тобто у меншому розмірі, ніж за рішенням суду першої інстанції. Ураховуючи викладене, а також ту обставину, що рішення місцевого суду не виконане, суд частково задовольнив заяву представника боржника, визнавши виконавчий лист № 592/12206/15-ц, виданий 10 травня 2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми на виконання рішення цього ж суду від 11 березня 2016 року таким, що не підлягає виконанню частково, а саме: в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» 20501,74 грн заборгованості та 307,52 грн судових витрат.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 березня 2016 року позов ПАТ «СБЕРБАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» 149 139 грн 52 коп. заборгованості за кредитним договором та 2 237 грн 09 коп. судових витрат (а.с. 54).

На підставі вищевказаного рішення суду тим же судом 10 травня 2016 року був виданий виконавчий лист № 592/12206/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» заборгованості в розмірі 151376,61 грн.

Зазначений виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Ковпаківському відділі ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, що підтверджується постановами державного виконавця відділу ДВС від 05 липня 2016 року про відкриття виконавчого провадження та від 25 липня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 94 - 96).

Разом з тим, постановою Сумського апеляційного суду від 18 липня 2019 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 березня 2016 року було змінено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПAT «СБЕРБАНК» 128637,78 грн заборгованості за кредитом та 1929 грн судових витрат (а.с. 139 - 140).

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

У ч. 1 ст. 18 ЦПК України йдеться про те, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошується на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина. При цьому, Європейський суд зауважує, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід`ємну частину «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України заява № 46144/99, Іммобільяре Саффі проти Італії заява № 22774/93, Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, виходячи з вимог статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже, як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин:

- помилковість видачі виконавчого листа;

- боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився;

- обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується тієї обставини, що рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 березня 2016 року не виконане, зобов`язання боржника продовжує існувати, а та обставина, що постановою Сумського апеляційного суду від 18 липня 2019 року вказане рішення місцевого суду було змінено та зменшено суму до стягнення не дає підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Зокрема, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що у зв`язку із зміною в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 11 березня 2016 та зменшенням сум до стягнення наявні правові підстави для часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а саме: в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» кредитної заборгованості у розмірі 20501,74 грн (як різниця між сумою заборгованості, стягнутої судом першої інстанції (149139,52 грн) та визначеної до стягнення суми після зміни рішення суду в апеляційному порядку (128637,78 грн)) та судових витрат у розмірі 307,52 грн (2237,09 грн сума судового збору, стягнута за рішенням місцевого суду - 1929,57 грн сума судового збору, що підлягає стягненню після зміни рішення суду в апеляційному порядку).

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий лист не відповідає вимогам закону, оскільки фактично змінились резолютивна частина рішення, дата набрання рішенням законної сили та строк пред`явлення його до виконання, не можуть бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки фактично зобов`язання боржника продовжує існувати, хоча з урахуванням постанови Сумського апеляційного суду від 18 липня 2019 року суми стягнення дещо зменшились, що було взято до уваги судом першої інстанції при вирішенні заявленого питання.

Посилання представника стягувача на узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладене в постанові від 25 вересня 2015 року №8, у якому зазначено про те, що у зв`язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (ч.4 ст.369 ЦПК), у суддів виникали труднощі під час її застосування. Словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний, на думку колегії суддів, не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали суду, оскільки вказаний документ не є нормативно-правовим актом. Крім того, встановлені у даній справі обставини не свідчать про помилковість висновків суду. Зокрема, як зазначалося вище, обов`язок боржника по сплаті заборгованості та судового збору встановлений рішенням місцевого суду від 11 березня 2016 року і не є припиненим та підлягає виконанню у меншому розмірі, ніж про це зазначалось у рішенні суду першої інстанції, ураховуючи, що постановою апеляційного суду від 18 липня 2019 року рішення суду було змінено та зменшено суми до стягнення до 128637,78 грн (заборгованість за кредитом) та до 1929 грн (судові витрати).

Не знайшли свого підтвердження посилання в апеляційній скарзі і на порушення прав боржника, так як, на думку заявника, на даний час в примусовому порядку з ОСОБА_1 фактично стягується на користь банку кредитна заборгованість в розмірі 149139,52 грн та 2237,09 грн судових витрат, тобто в більшому розмірі ніж визначено в постанові апеляційного суду від 18 липня 2019 року. Зокрема, визнаючи виконавчий лист таким, що не підлягає частковому виконанню, суд першої інстанції врахував зміну рішення суду від 11 березня 2016 року, на виконання якого 10 травня 2016 року був виданий виконавчий лист, та зменшення сум, що підлягають стягненню на підставі судових рішень.

Також відповідно до постанови головного державного виконавця Ковпаківського ВДВС м. Суми від 19 вересня 2019 року внесені зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: резолютивна частина постанови щодо стягнення суми заборгованості і судового збору містить запис про стягнення 130567 грн 35 коп.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду про визнання таким, що не підлягає частковому виконанню виконавчий лист № 592/12206/15-ц в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» 20501,74 грн заборгованості та 307,52 грн судових витрат.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування ухвали суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, відповідно, - залишити без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко