ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №640/2642/18

Провадження № 22ц/818/669/19

20 лютого 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу №640/2642/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Бондарєвою І.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 Після відкриття спадщини вона та його дочка від іншого шлюбу, ОСОБА_3 звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

В останні роки життя ОСОБА_5 постійно хворів, знаходився на лікуванні та останнім часом вкрай потребував сторонньої допомоги. В 2017 року він переніс обширний інсульт, мав захворювання опорно-рухового апарата і тазостегнового суглобу, самостійно пересуватись та обслуговувати себе ОСОБА_5 не міг. Батько потребував допомоги, у тому числі з боку відповідачки, з догляду та матеріальної допомоги для придбання ліків, продуктів харчування та побуту. Відповідач була для нього близьким родичем, але відмовлялась надавати йому будь-яку допомогу, не бажала допомагати та не приймала участі в його утриманні та житті.

Вона була змушена в повному обсязі сплачувати за послуги пансіонату «Уютний дом», в якому знаходився ОСОБА_5, позичаючи для цього гроші та допомагала сплачувати комунальні послуги за квартиру батька. ОСОБА_5 потребував не лише постійного догляду та фінансової допомоги, але і моральної та психологічної підтримки та допомоги, особисто від рідних, у тому числі від відповідачки .

ОСОБА_3 завідомо залишила без допомоги свого батька, який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через стан здоров'я та хворобу. Вона мала змогу надати йому хоча б мінімальну допомогу, але покинула його у такому стані, усвідомлено ухилялась від надання допомоги. Протягом останніх років батько, окрім фізичної болі за хворобами, відчував душевні страждання в зв'язку з бездіяльністю у його житті ОСОБА_3

Просить суд усунути від права на спадкування ОСОБА_3 після ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала. ОСОБА_5 був особою похилого віку (75 років) та страждав низькою хронічних захворювань, однак, не дивлячись на це, вів активний спосіб життя. Він мешкав у заміському будинку, якому приділяв багато уваги і весь час щось майстрував на верстатах та іншому обладнанні, якого в нього було дуже багато. Він займався бджільництвом разом зі своїм другом та сусідом ОСОБА_6, свою міську квартиру він здавав в оренду ОСОБА_7 Батько регулярно проходив лікування з приводу захворювання суглобів, зокрема, тазостегнового. Відповідач цікавилася у нього - чи вистачає йому грошей на це, однак він відповідав, що в нього значна військова пенсія, він здає квартиру в оренду та отримує дохід від бджільництва, навіть має заощадження, частину з яких він зберігає у своїй знайомій ОСОБА_8 Наприкінці грудня 2016 року у батька стався інсульт і він проходив лікування у Харківській міській клінічній лікарні № 7. Вона постійно відвідувала його у лікарні, привозила до нього онука (свого сина), купляла продукти харчування, гігієнічні засоби та інші речі. Після проведеного лікування його стан погіршився, він залишався паралізований зі сплутаною свідомістю та амнезією. Наприкінці січня 2017 року стало зрозуміло, що цей стан є незворотнім і його перевели у пансіонат, де за ним здійснювався повний догляд. Вона регулярно відвідувала його у пансіонаті, привозила до нього онука (свого сина), а також його друзів. Вона не могла оплачувати пансіонат, оскільки в січні 2017 року була безробітною та мала борги. Крім того, їй було відомо, що у батька є заощадження на такий випадок, і ОСОБА_8 разом з позивачкою використають їх належним чином. З часу перебування в пансіонату по день смерті батько отримував допомогу як з її боку, так і з боку професійних лікарів та працівників пансіонату.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено ухилення відповідачки від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; потреби спадкодавця в допомозі саме відповідачки, а тому підстав для усунення від спадкування не вбачається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Відсутність роботи у відповідачки свідчить про наявність вільного часу та фізичну можливість доглядати батька.

Крім того, ОСОБА_3 була деякий час працевлаштована та мала можливість надавати допомогу.

Розмір пенсії, доходи від оренди квартири та бджільництва не покрили усіх витрат на лікування.

Перебування у пансіонаті не звільняє відповідачку від надання допомоги саме з боку родичів, у тому числі з оплати послуг пансіонату, купівлі та доставки ліків тощо.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5

Після його смерті залишилася спадщина, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1.

З заявами про прийнятт спадщини до нотаріальної контори звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - доньки ОСОБА_5

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що підстав для усунення від спадкування відповідачки не вбачається.

Відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту згаданої норми, та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою не надано доказів щодо перебування спадкодавця у безпорадному стані та необхідності надання йому допомоги безпосередньо саме відповідачкою за умови можливості надання такої допомоги.

Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 з 16 листопада 2016 року по 28 листопада 2016 року ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «ХМКЛ №7». Після закінчення курсу лікування ОСОБА_5 виписаний з покращенням. Даних про безпорадний стан ОСОБА_5 вказана виписка з медичної карти не містить.

З 27 січня 2017 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 перебував в пансіонаті «Уютний дом», де йому надавалась відповідна допомога та здійснювався догляд.

Пансіонат «Уютний дом» не є закладом охорони здоров'я або лікувальною установою, а тому перебування у даній установі не є підставою для усунення від спадкування спадкоємців.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 в суді першої інстанції було з'ясовано, що оплата коштів за заходження ОСОБА_5 в пансіонаті проводилась з його пенсії та коштів від надання квартири в оренду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовуються. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2018 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко