Головуючий у суді першої інстанції: КоробенкоС.В.
У Х В А Л А

20 лютого 2019 року місто Київ

справа №760/8840/15-ц

провадження №22-ц/824/4883/2019

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Шкоріної О.І., вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргоюОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року задоволено частково позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 458/12911 від 2 лютого 2017 року:

- по сплаті процентів за період з 6 травня 2012 року по 5 травня 2015 року в розмірі 54 402, 59 доларів США;

- по пені за прострочення сплати процентів за період з 6 травня 2014 року по 5 травня 2015 року в розмірі 355 947, 44 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ОСОБА_3 через свого представника - ОСОБА_4, 13 лютого 2019 року повторно подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Одночасно, з апеляційною скаргою, подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просив поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що такий пропущений з поважних причин.

В обґрунтування поважності причин зазначив, що рішення суду від 25 квітня 2016 року суд першої інстанції ні йому, ні його представнику не направляв, незважаючи на те, що його представник подавав заяву до суду першої інстанції про направлення рішення поштою.

Зазначає, що 12 лютого 2019 року представник відповідача отримав в приміщенні суду копію повного тексту рішення, що підтверджується власноручною розпискою, що міститься в матеріалах справи.

Посилаючись на викладені обставини, просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що підстави для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 8 травня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні /а.с.26/.

29 травня 2015 року судом направлено запит до Відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві про надання інформації щодо місця реєстрації відповідача. За відомостями адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в м. Києві надали відповідь, що місце реєстрації відповідача є : АДРЕСА_1

Солом'янським районним судом м. Києва неодноразово відкладався розгляд справи. Як убачається з матеріалів справи, відповідач був присутній у судовому засіданні, яке відбувалось 12 жовтня 2015 року, а в наступних засідання, які призначенні 16 грудня 2015 року та 25 квітня 2016 року був присутній представник відповідача - ОСОБА_4.

16 грудня 2015 року та 29 лютого 2016 року представником ОСОБА_4 були надані заперечення на позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк».

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 були обізнані про розгляд справи судом першої інстанції.

25 квітня 2016 року за результатами розгляду справи Солом'янським районним судом м. Києва ухвалено рішення, копію якого направлено сторонам /а.с. 95, 98-101/.

5 травня 2016 року представником відповідача подано до Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року /а.с. 106-113/.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2016 року залишено апеляційну скаргу без руху та надано строк для усунення недоліків /а.с. 116/.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 липня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, у зв'язку з не усуненням недоліків визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала /а.с 140/.

13 лютого 2019 року представник відповідача - ОСОБА_4 повторно, звернувся з апеляційною скаргою на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року до Київського апеляційного суду, тобто після сплину одного року з дня складання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Наявні в матеріалах справи документи дають підстави вважати, що повний текст рішення був складений станом на 29 квітня 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо при цьому не завдається шкоди самій суті права і переслідується легітимна мета за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами вимоги щодо строків оскарження судових рішень.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм в тому числі і процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначав, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства, які призначені для належного відправлення правосуддя та забезпечення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України (заява № 19164/04) від 21 жовтня 2010 року, пункт 47).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) 03 квітня 2008 року, вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Оскільки, з дня складення повного тексту рішення районного суду минув один рік, про розгляд справи районним судом відповідачу та його представнику було відомо, доказів на підтвердження виникнення обставин непереборної сили, що стали перешкодою для подання апеляційної скарги апелянтом не надано, тому наявні передбачені ч. 2 ст. 358 ЦПК України підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Причини пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення суду не мають правового значення при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги поданої після спливу одного року.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: О.І. Шкоріна