Справа № 426/7292/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Осіпенко Л.М.,

за участю секретарів судового засідання Вєдєрникової Т.А., Вітер І.П.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2019 року до Сватівського районного суду Луганської області звернулась ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту, а саме сумісного проживання з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебування ОСОБА_1 на утриманні свого чоловіка до моменту його смерті.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 05 листопада 1972 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час смерті вона отримувала пенсію у розмірі 1740,00 грн., основним джерелом доходу сім`ї було пенсія чоловіка, розмір якої складав 7004,00 грн. Фактично заявник перебувала на утриманні чоловіка, пенсії якого вистачало на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, ліків тощо. До 2018 року вона та її чоловік ОСОБА_2 проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

З 05 червня 2018 року заявник разом із її чоловіком ОСОБА_2 виїхали до міста Сватове Луганської області, де проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Після того, як її чоловік ОСОБА_2 захворів вони повернулись до свого попереднього місця проживання. За весь цей час вона піклувалась про свого чоловіка та була постійно з ним.

Оскільки заявниця втратила годувальника, вона звернулась до Сватівського відділення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, але їй було відмовлено на підставі того, що не було надано довідку щодо проживання (реєстрації) разом з годувальником за однією адресою та запропоновано вирішити питання в судовому порядку.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 26.06.2019 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту спільного проживання з чоловіком та перебування на його утриманні до моменту його смерті та призначено судове засідання.

Заявник в судовому засіданні викладені в заяві обставини підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, заперечень своїх суду не надали.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.256 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що 05 листопада 1972 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , даний факт підтверджується копією свідоцтва по смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

Згідно довідки пенсійного фонду №104 від 13.08.2019 року, заявник ОСОБА_1 з січня 2015 року отримувала пенсію у розмірі 1138.63 грн., з вересня 2015 року 1263.63 грн., з травня 2016 року 1319.63 грн., з грудня 2016 року 1436.63 грн., з червня 2017 року 1501.63 грн., з жовтня 2017 року 1603.44 а в серпні 2019 року отримала у розмір 2000,00 грн. (а.с 72-74).

Заявник ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 (а.с. 11).

Згідно довідки пенсійного фонду №103 від 13.08.2019 року, ОСОБА_2 знаходився на обліку в Управлінні ПФУ Білокуракинське об`єднане Управління ПФУ і отримував пенсію за віком всього за період з січня 2015 року по березень 2019 року йому була нарахована пенсія у розмірі 303082,02 грн. (а.с. 68-71).

Таким чином, суд приходить до висновку, що пенсія чоловіка заявника була основним джерелом засобів для існування та проживання подружжя.

З 1972 року та по день смерті її чоловіка ОСОБА_2 вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією домової книги заявника (а.с.17-18).

З 05.06.2018 року заявник разом із її чоловіком ОСОБА_2 виїхали до міста Сватове Луганської області, де проживали за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.06.2018 року № 496 та від 05.06.2018 року № 495, а також копією довідки Сватівської міської ради від 28.05.2019 року №5 (а.с.7-8, 13).

Крім того, під час судового засідання свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили той факт, що заявник ОСОБА_1 та її померлий чоловік ОСОБА_2 проживали разом однією сімєю та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 . Розмір пенсії заявниці та її померлого чоловіка ОСОБА_2 свідкам не відомий. Також свідок ОСОБА_4 повідомила, що заявниця разом зі своїм чоловіком їздили до м. Первомайськ Луганської області. Потім заявниця повернулась до м. Сватове Луганської області, а її чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Первомайську Луганської області.

Зазначені обставини підтверджують сумісне проживання заявника з її чоловіком.

Відповідно до п. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

Згідно роз`яснень викладених в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

За змістом наведених норм, факт визнання членів сім"ї померлого такими, що перебували на його утриманні залежить від факту отримання ними допомоги, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.

В розумінні закону, ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

В даному випадку, матеріалами справи доводиться, що заявниця ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 проживали однією сім`єю за адресою до 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , а з 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 .

За життя чоловік заявниці отримував пенсію, яка значно перевищувала розмір отримуваної пенсії його дружини ОСОБА_1 .

Зазначені обставини свідчать про те, що саме пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Надані заявником докази суд визнає належними та допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт знаходження заявниці на утриманні ОСОБА_2 Даних, які б спростовували факт знаходження заявника на повному утриманні померлого чоловіка за конкретних обставин суду не надано.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як від цього залежить виникнення, зміна або припинення його майнових прав стосовно оформлення пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

На підставі викладеного, суд вважає, що факт перебування заявниці на утриманні покійного чоловіка ОСОБА_2 та їх спільного проживання достовірно підтверджені, а тому заявлені вимоги слід задовольнити.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 258, 293, 294, 315, 316, 317, 318, 319 України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Первомайську Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення суду складено 04 жовтня 2019 року.

Суддя Л.М. Осіпенко