Ухвала

Іменем України

15 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 642/5791/18

провадження № 61-2933ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_4 про визнання бездіяльності державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Кріт Анни Вікторівни неправомірною та зобов'язання усунути порушення, заінтересовані особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби (далі - ВДВС) по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції (далі - ТУЮ) в Харківській області Кріт А. В. щодо невиконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року, якою скасовані заходи забезпечення позову - арешт, накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року на квартиру АДРЕСА_1, та зобов'язати його усунути порушення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що фактів неправомірної бездіяльності державного виконавця не встановлено.

У лютому 2019 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням судами норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Заявник вважає, що ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року про скасування заходів забезпечення позову набрала законної сили 10 жовтня 2018 року (негайно після її проголошення), а не 26 жовтня 2018 року (після закінчення строку подання апеляційної скарги), як стверджує державний виконавець, тому мала бути виконана під час його первинного звернення до відділу державної виконавчої служби, а не повернута без виконання.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебувала справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року вжито заходи забезпечення позову - накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_8 на підставі договору міни від 24 травня 2000 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 31травня 2018 року у справі було затверджено мирову угоду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою цього ж суду від 07 листопада 2017 року.

12 жовтня 2018 року ОСОБА_4 з метою скасування заходів забезпечення позову звернувся до Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного ТУЮ в Харківській області, надавши копію ухвали від 10 жовтня 2018 року.

17 жовтня 2018 року Міжрайонним ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного ТУЮ в Харківській області ухвала повернута без виконання у зв'язку з тим, що вона не відповідала вимогам статті 4 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» та вимогам пункту 23.7.1 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, а саме: в ухвалі не було зазначено дату набрання нею законної сили, і ухвала не була прошита.

26 жовтня 2018 року ОСОБА_4 повторно звернувся до Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного ТУЮ в Харківській області з ухвалою про скасування заходів забезпечення позову від 10 жовтня 2018 року, в якій було зазначено дату набрання законної сили - 26 жовтня 2018 року.

Оскільки дана ухвала відповідала вимогам чинного законодавства України, 26 жовтня 2018 року державним виконавцем Кріт А. В. винесено постанову про зняття арешту з майна та відповідні записи внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта.

Сторони виконавчого провадження, як це передбачає стаття 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з пунктами 6, 7 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред'явлення рішення до виконання.

Встановивши, що ОСОБА_4 12 жовтня 2018 року звернувся до Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного ТУЮ в Харківській області з ухвалою про скасування заходів забезпечення позову, в якій не було зазначено дату набрання нею законної сили, тобто вона не відповідала вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку, що державний виконавець діяв в межах повноважень та відповідно до вимог цього Закону.

З ухвалою із зазначенням дати набрання нею законної сили - 26 жовтня 2018 року він звернувся до відділу державної виконавчої служби 26 жовтня 2018 року і в цей же день державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з майна та внесені відповідні записи до реєстрів.

Оскільки в ході розгляду справи не було встановлено фактів бездіяльності державного виконавця, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні скарги ОСОБА_4

За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики (частина четверта статті 394 ЦПК України).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, ухвалені у справі судові рішення не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди ОСОБА_4 з їх змістом та особистого тлумачення ним норм права, зокрема, щодо набрання ухвалою про скасування заходів забезпечення позову законної сили.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_4 про визнання бездіяльності державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Кріт Анни Вікторівни неправомірною та зобов'язання усунути порушення, заінтересовані особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик