ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 660/1036/17-ц
Номер провадження: №22-ц/819/250/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Прушинська О.В.,

прокурор Волкова Н.М.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Херсонської області на рішення Високопільського районного суду Херсонської області у складі судді Дригваль В.М. від 04 квітня 2018 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Державного підприємства «Великоолександрівське лісомисливське господарство», третя особа: Михайлівська сільська рада Нововоронцовського району Херсонської області, державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_3, Державного агентства лісових ресурсів України, про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Великоолександрівське лісомисливське господарство» смт.Велика Олександрівка Херсонської області, третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору : Михайлівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3, Державного агентства лісових ресурсів України, про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідно до договору дарування від 16 липня 2016 року вінє власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2, яка сформована в порядку, передбаченому ст.79-1 ЗК України, шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 та за формою власності є ділянкою державної форми власності,яка територіально розташована в кварталі 53, виділ 24, ДП «МГ «Гаврилівське», яке у подальшому перейменовано на Державне Підприємство «Великоолександрівське лісомисливське господарство».

З метою проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, на якій розташований його будинок, він звернувся із заявою до державного реєстратора речових прав, але йому було відмовлено у державній реєстрації даної земельної ділянки.

Вважає таку відмову незаконною, оскільки ДП «Великоолександрівське ЛМГ» щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, площею 0,8000 га та належить до земель лісогосподарського призначення надало згоду на поділ зазначеної земельної ділянки для використання її з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

У зв»язку з наведеним позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,1679 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом припинення права постійного користування ДП «Великоолександрівського ЛМГ» на вказану земельну ділянку.

Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 04 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,1679 га, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, визнавши припиненим право постійного користування Державного підприємства «Великоолександрівського лісомисливського господарства» на вказану земельну ділянку.

В апеляційній скарзі Заступник прокурора Херсонської області, діючий в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням всіх фактичних обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заявлених позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність ухваленого судом рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справ, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на підставі договору дарування набув право власності на житловий будинок, що одночасно є підставою для набуття у власність земельної ділянки, на якій він розташований із зміною її цільового призначення з земель лісового фонду на землі для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не грунтуються на встановлених судом обставинах та наданих сторонами доказах та суперечать нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, щона підставі договору дарування від 16 липня 2016 року ОСОБА_2 набув у власність житловий будинок літ. «А-2» з прибудовою літ. «а» та прибудовою літ. «а1», загальною площею 151,9 кв.м., житловою площею 88,1 кв.м.,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєструвавши право власності у передбаченому законом порядку, про що свідчить копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9-10, 11-12).

В договорі дарування зазначено, що житловий будинок, який є предметом цього договору, розташований на земельній ділянці, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,8000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 і одночасно з передачею предмету договору, дарувальник ОСОБА_4 передає в користування обдаровуваному ОСОБА_2 земельну ділянку.

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2 розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель - землі лісогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, форма власності - державна власність. Площа земельної ділянки 0,1679 га (а.с.13-15).

Із копії листа Державного агентства лісових ресурсів України від 10 червня 2016 року №02-33/3399-16 вбачається, що Державне агентство лісових ресурсів України не заперечує щодо вилучення земельних ділянок під будівлями та спорудами відповідно до норм визначених ст.121 Земельного кодексу України, право на які посвідчено правовстановлюючими документами на майно (а.с.16).

У нотаріально посвідченій заяві ДП «Великоолександрівське лісомисливське господарство» від 28 липня 2016 року повідомило, що розглянувши листи власників житлових будинків за адресою: АДРЕСА_1 та враховуючи положення Державного агентства лісових ресурсів України №02-33/3399-16 від 10.06.2016 року підприємство дає згоду на вилучення земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення загальною площею 0,8000 га, АДРЕСА_2, при умові дотримання норм чинного законодавства (а.с.17).

З нотаріально посвідченої заяви директора ДП «Великоолександрівського ЛМГ» від 17 серпня 2016 року вбачається згода на поділ земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1; площею 0,8000 га державної форми власності, категорія земель - землі лісогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд; місце розташування: Херсонська область, Нововоронцовський район, Новоолександрівська сільська рада (а.с.18).

Із копії технічної документації із землеустрою встановлено, що у 2015 році проведено інвентаризацію земельної ділянки площею 0,8000 га, яка знаходиться в постійному користуванні ДП «Великоолександрівське ЛМГ» за межами населених пунктів Новоолександрівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області по АДРЕСА_1, в якому проживають громадяни, які отримали житло з 2000 року згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і є землекористувачами земельної ділянки по АДРЕСА_1 (в тому числи і частки будинку, яка була подарована ОСОБА_2.) (а.с.52-132).

Відповідно до технічної документації, на підставі заяви-згоди ДП «Великоолександрівське ЛМГ» від 16 вересня 2016 року проведено розподіл земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1; площею 0,8000 га.; державної форми власності; категорія земель - землі лісогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд; місце розташування Херсонська область, Нововоронцовський район, Новоолександрівська сільська рада.

З метою реєстрації права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на якій розташований житловий будинок, ОСОБА_2 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор рішенням від 02 листопада 2017 року відмовила ОСОБА_2 у проведенні державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи таку відмову тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (а.с.19).

Тобто, як свідчать матеріали справи, спірна земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, перебуває в постійному користуванні Державного підприємства «Великоолександрівське лісомисливське господарство».

Проектом землеустрою 2016 року на підставі поданого відповідачем клопотання від 29 серпня 2016 року та заяви-згоди від 17 серпня 2016 року проведено поділ земельної ділянки площею 0,8000 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 і розподілено та встановлено межі земельної ділянки між співвласниками житлового будинку. При цьому ОСОБА_2, власнику житлового будинку по АДРЕСА_1, відведено земельну ділянку площею 0,1679 га, з яких 0,0151 га - капітальна одноповерхова споруда та 0,1528 га - прибудинкова територія.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну ділянку, на якій розташований належний йому житловий будинок, ОСОБА_2 посилався на ст.377 ЦК України та ст.ст.120,125,141 ЗК України, вважаючи, що відповідно до вказаних норм закону із набуттям права власності на житловий будинок до нього перейшло право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,1679 га.

За загальним правилом, визначеним у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною 3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У відповідності до ч.5 ст.122 ЗК України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до ст.17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.142 ЗК України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Таким чином, суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і здійснюється на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували відведення колишньому власнику житлового будинку ОСОБА_4 або позивачу ОСОБА_2 у встановленому законом порядку земельної ділянки під будівлю з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,1679 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 і що попередньому власнику об'єкту нерухомого майна земельна ділянка під цим об»єктом належала на праві власності або на праві користування, а також те, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку звертався до розпорядника спірної земельної ділянки з питанням припинення на нього права постійного користування ДП «Великоолександрівське лісомисливське господарство» та виділення йому у власність земельної ділянки зазначеної площі.

Отже, зважаючи на те, що відповідно до ст.4 ЦПК України судовий захист здійснюється щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, при цьому судові органи діють у передбаченому законом порядку і їх рішення не можуть підміняти собою рішення розпорядника земельної ділянки, ухвалені у відповідності до земельного законодавства, а також з огляду на те, що ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернення до відповідних компетентних органів у встановленому законом порядку для реалізації своїх прав у земельних правовідносинах щодо отримання у власність або у користування спірної земельної ділянки, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність визначених ст.376 ЦПК України підстав для скасування ухваленого у справі рішення та постановлення нового про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України при ухваленні судом апеляційної інстанції судового рішення підлягають розподілу понесені судові витрати, у зв»язку із чим з ОСОБА_2 на користь прокуратури Херсонської області () підлягають стягненню судові витрати у розмірі 960 грн., понесені апелянтом у зв»язку із подачею апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384,390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задовольнити.

Рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 04 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

В задовелені позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «Великоолександрівське лісомисливське господарство», третя особа: Михайлівська сільська рада Нововоронцовського району Херсонської області, державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_3, Державного агентства лісових ресурсів України, про визнання права власності на земельну ділянку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Херсонської області () судові витрати у розмірі 960 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного тексту постанови - 18 лютого 2019 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська