Провадження №2/263/703/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі судді Соловйова О.Л., при секретарі Кирилюк В.В., за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування частки будинку № 223 по вул.Торговій у місті Маріуполі Донецької області.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником 6/25 частки вказаного будинку, у якому крім неї зареєстрований її син ОСОБА_2 Відповідач більше 10 років не проживає за вказаною адресою, на неодноразові вимоги щодо зняття з реєстрації жодним чином не реагує. Позивач має на меті продати будинок, але із зареєстрованими особами це неможливо зробити, тому вона вимушена звернутися до суду для усунення перешкод у здійсненні права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4688695 від 09.09.2004 року, 6/25 часток будинку № 223 по вул.Торгова у м.Маріуполі Донецької області на праві приватної власності на підставі договору дарування (2706 від 01.09.2004 року) належать ОСОБА_1 (а.с.8)

Відповідно до акту про фактичне проживання № 1269, складеного головою КСН «Правий берег» 08.12.2018 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: вул.Торгова, 223. (а.с.9).

Згідно з відповіддю №03-12-0536 від 28.01.2019 року, наданою на запит суду Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.(а.с.12).

Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд вважає, що та обставина, що відповідач залишається зареєстрованим у спірному будинку, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю. Тому, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірному будинку, тим більше, що у відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Щодо позовних вимог у частині зняття відповідача з реєстраційного обліку, то суд дійшов висновку, що ці вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України). Отже у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог:

1) про позбавлення права власності на житлове приміщення;

2) про позбавлення права користування житловим приміщенням;

3) про визнання особи безвісно відсутньою;

4) про оголошення фізичної особи померлою.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин виникнення, зміни чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Згідно з ч. 1 Закону України, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

З 04 квітня 2016 року в Україні набув чинності закон №888-19 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10 грудня 2015 року. З 04 квітня 2016 року Державна міграційна служба України втратила функції реєстрації місця проживання громадян. Дана робота покладена на органи місцевого самоврядування.

Пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02 березня 2016 р. № 207 встановлено перелік підстав зняття з реєстрації місця проживання особи, серед яких є рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, дає підстави уповноваженому державному реєстраційному органу здійснити функції щодо зняття цієї особи з реєстрації.

Тому, суд приходить до переконання, що вимоги позивача щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача не підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування будинком №223 по вул.Торговій у місті Маріуполі Донецької області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОПП НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий 01.12.1999 року Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНКОПП НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суддя О.Л.Соловйов