КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 361/2186/15-ц

провадження № 22-ц/824/2935/2019

21 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Дуці В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до начальника Броварського міського відділення Київської обласної дирекції головного офісу Публічного акціонерного товариства " Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" Куліш Зої Олександрівни, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про визнання договору недійсним та не чинним підпису у договорі, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року у складі судді Сердинського В. С.,

встановив:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11 березня 2011 року згідно договору серії 0605253 від 11.03.2011 року вона застрахувала свій будинок та рухоме майно. При цьому страховик Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» ( далі- ПАТ "НАСК "Оранта") дописала в договорі господарські будівлі, які були знесені ОСОБА_4 декілька років назад. Вважала, що вказаний договір та договір від 23.12.2013 р. задіяні в махінаціях у справі ОСОБА_4

19 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Накладено заборону на вчинення будь-яких дій відносно земельної ділянки, площею 0,0965 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 16.10.2002 року, до прийняття судом рішення по суті.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У вересні 2018 р. ПАТ «НАСК «Оранта» звернулося до суду з заявою, в якій просило скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2015 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року заяву ПАТ «НАСК «Оранта» задоволено.

Забезпечення позову, накладене ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2015 року, скасовано.

Знято заборону на вчинення будь-яких дій відносно земельної ділянки, площею 0,0965 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 16.10.2002 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та відновити арешт на її земельну ділянку.

Посилається на незаконність судового рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку з його недоведеністю. Просить дослідити нові обставини про те, що були другі екземпляри договорів; з'ясувати, хто замість неї поставив в них підпис; залучити співвідповідачами у справі страхового агента ОСОБА_5, заступника начальника Броварського відділення ПАТ "НАСК "Оранта" ОСОБА_6; скасувати обтяження та встановити арешт на її земельну ділянку.

Правом надання відзиву учасники справи не скористались.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляд справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч.9, ч. 10 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законною сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Судом встановлено, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Накладено заборону на вчинення будь-яких дій відносно земельної ділянки, площею 0,0965 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 16.10.2002 року, до прийняття судом рішення по суті.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

З огляду на те, що у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди ОСОБА_2 із ухваленими у справі судовими рішеннями.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк