Справа № 524/7607/17
Провадження №2/524/69/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., за участі представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», ТОВ «ДНІПРО-АГРОТЕХ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок ДТП, -
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позову зазначав, що 20 лютого 2017 року він, (позивач) ОСОБА_1 рухався по автодорозі Київ-Дніпро, з міста Кременчук до міста Києва на автомобілі Nissan Teana, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить йому на праві власності.
На 185 км. даної автодороги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його (позивача) автомобіля та автопоїзду під керуванням водія ОСОБА_3, що складався з автомобіля (тягача) Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_2, та причепу Pacton, державний номерний знак НОМЕР_3, який прямував у зустрічному напрямку, внаслідок раптового виїзду автопоїзду на смугу зустрічного руху.
У результаті ДТП автомобіль Nissan Teana отримав механічні пошкодження. Автомобілю та причепу, якими керував ОСОБА_3, механічні пошкодження не були заподіяні.
На місці ДТП за спільною згодою ним (позивачем) та відповідачем ОСОБА_3 було складено повідомлення про ДТП шляхом заповнення бланку «європротоколу» та схеми пригоди із зазначенням місця зіткнення та ушкоджень, що отримав автомобіль позивача, оскільки ОСОБА_3 визнав вину у пригоді.
Станом на 20 лютого 2017 року, на час ДТП, у нього (позивача) був наявний страховий поліс АЕ 7098740, виданий ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» зі строком дії з 26 березня 2016 року по 25 березня 2017 року.
У водія ОСОБА_3 були в наявності страхові поліси ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» АІ 8761237 на автомобіль Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_2 та АІ 8761237 на причеп до вантажних автомобілей НОМЕР_4.
23 лютого 2017 року на адресу ПАТ СК «Універсальна» ним, позивачем, було направлено повідомлення про ДТП. Факт відправлення підтверджується фіскальним чеком про відправлення поштового листа з описом вкладення. Даний лист було отримано страховою компанією 28 лютого 2017 року.
20 березня 2017 року він (позивач) направив до ПАТ СК «Універсальна» заяву по страхове відшкодування та документи, перелік яких є обовязковим за п. 35.2. ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У звязку з тим, що страхувальник не вчинив жодних дій, передбачених законом та не направив страхового комісара, 23 березня 2017 року, він (позивач) направив на адресу ПАТ СК «Універсальна» лист, в якому нагадав про необхідність вчинення відповідних дій та повідомив, що станом на 23 березня 2017 року його автомобіль не відремонтований та просив вирішити питання про направлення аварійного комісара. Тільки у квітні 2017 року його (позивача) автомобіль був оглянутий аварійним комісаром ПАТ СК «Універсальна».
Після спливу 90 днів з дня отримання страховиком його заяви та не отримавши жодної відповіді, він (позивач) 05 липня 2017 року направив до страхової компанії заяву, в які просив повідомити йому в яку суму оцінена шкода, заподіяна йому внаслідок ДТП, а також виплатити йому цю суму.
У відповідь на заяву від страхової компанії надійшов лист, де було вказано, що дану подію було визнано не страховою, і що, відповідь надавалася раніше.
04 серпня 2017 року він (позивач) направив до ПАТ СК «Універсальна» заяву про надання йому копій всіх документів, на підставі яких приймалося рішення. Відповідь на цю заяву він не отримав.
На звернення адвоката ОСОБА_4 з адвокатським запитом на видачу таких документів, відповіді від страхової компанії також отримано не було.
У звязку із відсутністю від ПАТ СК «Універсальна» будь-якої відповіді, він (позивач) звернувся до судового експерта з метою визначення розміру спричиненої матеріальної шкоди.
Крім того, він (позивач) отримав моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, спричинених пошкодженням його (позивача) майна, неможливістю протягом тривалого часу користуватися власним автомобілем, оскільки втратив душевний спокій, мав тривалі переживання, що підсилилося непередбачуваними витратами на ремонт автомобіля та пошуками коштів на його ремонт, необхідності вжиття заходів щодо ремонту. Розмір отриманої моральної шкоди оцінив у 5000 грн.
При цьому, також, вказував, що за прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика передбачена пеня, яка сплачується з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла протягом періоду, за який нараховується така пеня. Починаючи з 25 травня 2017 року і на час подачі позову подвійна облікова ставка склала 12,5% і, таким чином, розмір пені було обчислено як 3450,82 грн., що склало 101 день на час подання позову до суду.
Ухвалою судді від 08 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху для усунення недоліків (т. 1 а.с. 67).
15 листопада 2017 року, на виконання вимог ухвали, позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву, в якій вказано було третьою особою ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та сплачено судовий збір в розмірі 640 грн. в частині вимог про стягнення моральної шкоди (т. 1 а.с. 71-77).
Ухвалою судді від 16 листопада 2017 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, залучено сторони до участі у справі та третю особу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».
23 листопада 2017 року представником позивача ОСОБА_6 було подано до суду клопотання про витребування доказів та допит свідка (т. 1 а.с. 85-86).
Ухвалою суду від 23 листопада 2017 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 про витребування доказів та допит свідка. Витребувано від ПАТ СК «Універсальна» копії документів, поданих ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до страхової компанії по ДТП. Викликано для допиту як свідка ОСОБА_7, від допиту якої у подальшому у судовому засіданні 19 лютого 2019 року відмовилася представник позивача, про що було постановлено ухвалу, яка була внесена до протоколу судового засідання.
12 грудня 2017 року від третьої особи ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву (т. 1 а.с. 98-100).
28 грудня 2017 року від відповідача ПАТ СК «Універсальна» до суду надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 108-110).
23 січня 2018 року позивачем ОСОБА_1 до суду була подана відповідь на відзив (т.1 а.с. 133-136).
23 січня 2018 року у судовому засіданні представником позивача ОСОБА_2 було заявлено клопотання про повторне витребування від відповідача ПАТ СК «Універсальна» копій документів, які були витребувані судом, згідно ухвали суду від 23 листопада 2017 року. Судом також було ініційоване питання про залучення до участі у справі співвідповідача ТОВ «Дніпро-Агротех» та третьої особи ОСОБА_8, оскільки, на час ДТП, відповідач ОСОБА_3 керував автомобілем з причепом, належних на праві власності ОСОБА_8, котрий уклав договір страхування з ПАТ СК «Універсальна», а також автомобіль з напівпричепом використовувався ТОВ «Дніпро-Агротех», з яким відповідач, як поставало з його пояснень, перебував у трудових відносинах.
Ухвалою суду від 23 січня 2018 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 та повторно витребувано від відповідача ПАТ СК «Універсальна» копії документів, поданих позивачем та відповідачем до страхової компанії по ДТП та залучено до участі у справі співвідповідачем ТОВ «Дніпро-Агротех» та третьою особою ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 161).
09 лютого 2018 року від третьої особи ОСОБА_8 до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву (т. 1 а.с. 172).
09 лютого 2018 року від співвідповідача ТОВ «Дніпро-Агротех» до суду надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 181).
14 лютого 2018 року від ПАТ СК «Універсальна», на виконання вимог ухвали суду від 23 січня 2018 року, до суду надійшли витребувані судом копії документів (т. 1 а.с. 184-205).
12 березня 2018 року до суду засобами електронного поштового звязку від ПАТ СК «Універсальна» надійшло клопотання про призначення комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи (т. 1 а.с. 206-208).
13 березня 2018 року до суду засобами рекомендованого поштового звязку від ПАТ СК «Універсальна» повторно надійшло клопотання про призначення комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи (т. 1 а.с. 214-216).
27 березня 2018 року до суду надійшло клопотання ПАТ СК «Універсальна» про долучення до матеріалів справи оригіналу висновку спеціаліста ОСОБА_9 за результатами проведення автотехнічного дослідження № 98/05-17 від 29.05.2017 року (т. 1 а.с. 219-229).
Ухвалою суду від 28 березня 2018 року було задоволено клопотання представника відповідача ПАТ СК «Універсальна» та призначено судову документальну комплексу комісійну автотехнічну та інженерно-трасологічну експертизу. Провадження у справі зупинено до проведення експертизи (т. 1 а.с. 255-256).
17 квітня 2018 року до суду від ПАТ СК «Універсальна» на виконання вимог ухвали суду від 28 березня 2018 року надійшли витребувані матеріали страхової справи в оригіналі (т. 2 а.с. 1-49).
18 червня 2018 року до суду з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_10 надійшло клопотання експертів про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення експертизи та повернуті матеріали цивільної справи (т. 2 а.с. 59)
Ухвалою суду від 18 червня 2018 року провадження у справі було поновлено (т. 2 а.с. 62).
Ухвалою суду від 22 червня 2018 року клопотання експертів про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення експертизи було задоволено. Зобовязано ОСОБА_1, ТОВ «Дніпро-Агротех» та ОСОБА_8 надати експертам автомобілі та узгодити з експертами дату, час, місце огляду транспортних засобів. Провадження про справі було зупинено на час проведення експертизи (т. 2 а.с. 66).
04 липня 2018 року до суду від ПАТ СК «Універсальна» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу платіжного доручення про проведення оплати за експертизу (т. 2 а.с. 84-85).
30 жовтня 2018 року до суду з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_10 надійшов висновок комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи та матеріали цивільної справи (т. 2 а.с.89-98).
Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року провадження у справі було відновлено (т. 2 а.с. 100).
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 щодо заявлених до нього вимог про відшкодування моральної шкоди позов визнав частково, не погодився з розміром моральної шкоди в 5000 грн., який вважав для нього значним. Підтвердив факт ДТП, складання протоколу за згодою з позивачем, а також, що 20 лютого 2017 року керував автомобілем НОМЕР_5, які належать на праві власності ОСОБА_8, та які були надані останнім йому у користування. На платформі напівпричепа перевозив комбайн, який виступав за габарити напівпричепа. Здійснюючи обїзд перешкоди на своїй смузі руху в темний час доби, він виїхав на зустрічну смугу руху та зачепив виступаючим з платформи напівпричепа колесом комбайна автомобіль НОМЕР_6 під керуванням позивача ОСОБА_1 Визнав, що дорожньо-транспортна пригода відбулася з його вини.
У судове засідання 19 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 не прибув, просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити, про що надав письмову заяву.
Представник відповідача ТОВ «Страхова компанія «Універсальна» у судове засідання 19 лютого 2019 року повторно не прибув, про час, дату та місце розгляду справи керівництво відповідача повідомлялося належним чином засобами рекомендованого поштового зв'язку за адресою, вказаною позивачем та місцем знаходження юридичної особи у м. Києві. Про причини неявки у судові засідання свого представника адміністрація відповідача не повідомляла.
У поданому 28 грудня 2017 року письмовому відзиві на позов зазначав, що не погоджується з позовом ОСОБА_1 з посиланням на висновок спеціаліста ФОП ОСОБА_9 за результатами проведення автотехнічного дослідження № 98/05-17 від 29 травня 2017 року, в якому останній дійшов висновку, що з технічної точки зору пошкодження автомобіля Nissan Teana не відповідають обставинам, які наведені в поясненнях ОСОБА_1
Представник відповідача ТОВ «Дніпро-Агротех» у судове засідання 19 лютого 2019 року не прибув повторно з невідомих причин. Про час, дату та місце розгляду справи керівництво якого (у тому числі ОСОБА_8, котрий є власником тягача та причепу, директором цього товариства та якого було також залучено до участі у справі третьою особою) було повідомлено належним чином засобами рекомендованого поштового звязку, про причини неявки представника суд не повідомили.
У надісланому до суду 09 лютого 2018 року відзиві на позов директор товариства вказав, що ОСОБА_3 не перебував у трудових відносинах з підприємством на час ДТП.
Представник третьої особи ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у судове засідання повторно не прибув з невідомих причин, керівництво якого про час, дату та місце розгляду справи повідомлялося належним чином засобами рекомендованого поштового зв'язку. Про причини неявки у судові засідання свого представника не повідомляли.
У надісланих до суду 12 грудня 2017 року поясненнях пояснили, що обовязок відшкодування збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП слід покласти на ПАТ «Страхова компанія «Універсальна».
Третя особа ОСОБА_8 у судове засідання 19 лютого 2019 року повторно не прибув з невідомих причин. Про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами рекомендованого поштового зв'язку. Про причини своєї неявки у судове засідання суду не повідомив.
У надісланих до суду 09 лютого 2018 року поясненнях повідомив, що є власником автомобіля Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричепа ВІ 9910 ХТ, які разом зі свідоцтвами про державну реєстрацію і полісами були в 2016 році передані ОСОБА_3 і використовувалися останнім в день ДТП 20 лютого 2017 року на законних підставах.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Судом достовірно встановлено, що 20 лютого 2017 року на 185 км. автодороги Бориспіль - Дніпро - Запоріжжя відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Nissan Teana, д.р.н. ВІ 0141 АІ, під керуванням водія ОСОБА_1 та Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом Pacton реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3. Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_3, раптово виїхавши на зустрічну смугу руху, по якій в цей час рухався позивач ОСОБА_1 не впоравшись з керуванням допустив зіткнення з автомобілем позивача.
Внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_7 отримав механічні пошкодження. Автомобіль Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом Pacton д.н.з. НОМЕР_3 під керувнням ОСОБА_3 механічних пошкоджень не отримав.
На місці ДТП позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 склали повідомлення про ДТП, заповнивши бланк «європротоколу» та склавши схему пригоди.
Згідно повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду від 20 лютого 2017 року ДТП сталося з вини водія ОСОБА_3, про що він зазначив у даному повідомленні (т. 1 а.с. 15).
Автомобіль Nissan Teana, д.н.з. НОМЕР_1, належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА № 657151 від 23 серпня 2006 року (а.с.11).
Автомобіль Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_2, причеп Pacton реєстраційний номер НОМЕР_3 належать на праві власності третій особі ОСОБА_8, що вбачається зі свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу САО 790625 від 20 березня 2013 р. та ВІС120787 від 26 червня 2009 р.
Як постає з письмових пояснень ОСОБА_8 і відповідача ОСОБА_3, та не заперечується відповідачем ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», на момент дорожньо-транспортної пригоди 20 лютого 2017 року ОСОБА_3 мав свідоцтва про реєстрацію автомобіля Renault Magnum та напівпричепа, належних ОСОБА_8, посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами.
Пунктом 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Отже, ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди 20 лютого 2017 року правомірно володів транспортними засобами Renault Magnum, р.н. НОМЕР_2 з причепом Pacton р.н. НОМЕР_3.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на забезпечений транспортний засіб Nissan Teana, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що постає з полісу № АЕ 7098740 від 21 березня 2018 року, де вказано строк дії з 26 березня 2016 р. по 25 березня 2017 р. (т. 1 а.с.13).
Умовами цього полісу встановлено ліміт відповідальності Страховика за заподіяну майну шкоду в розмірі 100 тис. грн. та франшиза в розмірі 500 грн.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 на забезпечений транспортний засіб Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована в ПАТ СК «Універсальна», що постає з полісу АІ № 8761237 від 28 березня 2016 року, де строк дії становить з 03 квітня 2016 р. по 02 квітня 2017 р.
Умовами цього полісу встановлено ліміт відповідальності Страховика за заподіяну майну шкоду в розмірі 100 тис. грн. та франшиза в розмірі 500 грн.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 на забезпечений транспортний засіб Pacton д.н.з. НОМЕР_3 була застрахована в ПАТ СК «Універсальна», що постає з полісу АІ № 8761238 від 28 березня 2016 року, де строк дії - з 30 травня 2016 р. до 29 травня 2017 р.
Умовами цього полісу встановлено ліміт відповідальності Страховика за заподіяну майну шкоду в розмірі 100 тис. грн. та франшиза в розмірі 500 грн.
Пунктом 1.4. статті 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Оскільки ОСОБА_3 керував належними ОСОБА_8 транспортними засобами правомірно на законних підставах, то його цивільно-правова відповідальність як водія застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Універсальна».
Як було встановлено у судовому засіданні, автомобіль Nissan Teana під керуванням позивача, внаслідок ДТП отримав механічні ушкодження.
Шкода життю і здоровю водіям учасникам ДТП та/або іншим фізичним особам заподіяна не була.
Свою вину у вчиненому ДТП ОСОБА_3 визнав, що постає із повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду (європоротокол) від 20 лютого 2017 року, складену позивачем ОСОБА_1 разом з відповідачем ОСОБА_3
Відповідно до приписів п. 33.2. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.
У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.
Згідно п 1.7. статті 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.
Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди на законних підставах володіли і управляли (керували) забезпеченими транспортними засобами в розумінні вимог ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то вони правомірно скористались правом скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, зі звільненням від обов'язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.
23 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 направив до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду, яка сталася 20 лютого 2017 року, що підтверджено наданим позивачем фіскальним чеком відділення поштового звязку та описом вкладення у цінний лист.
З матеріалів страхової справи (т. 2 а.с 2-49), наданої на виконання ухвали суду вбачається, що 20 березня 2017 року позивач направив до ПАТ СК «Універсальна» заяву про страхове відшкодування (т. 2 а.с 2) із доданими документами: копії паспорту громадянина України, картки платника податків, полісу, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, заяву про безготівковий перерахунок страхового відшкодування, пояснення по ДТП (т. 2 а.с.6-7).
Відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Згідно пункту 34.3. статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Як вбачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 85-17 від 07 липня 2017 року, виконаного судовим експертом ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_1, автомобіль позивача був досліджений експертом 27 березня 2017 року, про що складено протокол огляду. Згідно даного висновку вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля складає 49 883,11 грн. (т. 1 а.с. 231-253).
28 березня 2017 року працівником ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» ОСОБА_11А було оглянуто автомобіль позивача із зазначенням видів пошкоджень та складено ремонтну калькуляцію, згідно якої вартість ремонту складає 49 472, 81 грн. (т. 2 а.с. 24-26).
Листом від 12 липня 2017 р. № 5204/09/13 ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» повідомила позивача ОСОБА_1, що по випадку, який стався з його автомобілем 20 лютого 2017 р. було розглянуто надані ним документи, визнано дану подію нестраховою. Також, в матеріалах страхової справи ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» наявна копія листа, адресованого позивачу, за вих. № 5083/09/13 від 29 травня 2017 року із зазначенням мотивів невизнання даного випадку страховим, а саме за результатами дослідження спеціаліста - ФОП ОСОБА_9 у висновку за № 98/05-17 від 29 травня 2017 р., де вказано, що з технічної точки зору пошкодження автомобіля НОМЕР_8 не відповідають обставинам, які наведені у поясненнях водія ОСОБА_1
Дослідивши докази в їх сукупності, суд не бере до уваги заперечення відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про те, що автомобіль позивача отримав механічні ушкодження не в тій дорожньо-транспортній пригоді, про яку заявлено, і відповідальність ОСОБА_3 не настала через відсутність страхового випадку.
Так, в наданих відповідачем ПАТ СК «Універсальна» матеріалах страхової справи є виконане 20 лютого 2017 року працівником страховика ОСОБА_12 повідомлення про страховий випадок (т. 2 а.с. 22), прийняте за телефонним дзвінком водія 20 лютого 2017 року о 19 год. 17 хв. Таким чином, пояснення позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 про те, що останній телефонував в СК «Страхова компанія «Універсальна» безпосередньо з місця ДТП, підтверджуються фіксацією страховиком вказаного телефонного повідомлення.
Як вбачається з пояснень відповідача ОСОБА_3, які він надавав страховику ПАТ СК «Універсальна» (т. 2 а.с. 8,9), 20 лютого 2017 року він рухався з вантажем зі сторони с. Липове, обїжджаючи перешкоду, виїхав на зустрічну полосу руху, на якій з боку села Бугаївка рухався автомобіль Nissan Tiana. Під час здійснення ОСОБА_3 маневру (обїзду перешкоди) відбулося зіткнення з зустрічним автомобілем Nissan, внаслідок чого його пошкоджено виступаючим колесом від комбайну, що знаходився на причепі. Аналогічним чином опис події викладено і у вищевказаному телефонному повідомленні про страховий випадок.
Аналогічні висновки були зроблені експертом-автотехніком ОСОБА_14 у Висновку автотехнічної експертизи за № 4 від 22 січня 2018 року, виконаної за заявою позивача ОСОБА_1 за наслідком дослідження обставин ДТП, яка сталася 20 лютого 2017 року, та визначено, що: технічна можливість попередити дану пригоду не залежала від односторонніх дій водія автомобіля НОМЕР_9 ОСОБА_1, а визначалася діями водія автомобіля НОМЕР_10 ОСОБА_3 В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Nissan Теаnа яких-небудь невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, не вбачається. В умовах даної пригоди водій автомобіля Renault Magnum ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобіля Nissan Теаnа шляхом виконання вимог п.п. 11.2, 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1, 11.2 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному звязку з виникненням даної пригоди (т. 1 а.с. 142-144).
Крім того, суду не надано доказів на підтвердження повноважень спеціаліста ОСОБА_9 на проведення досліджень за спеціальністю 10.4 Транспортно-трасологічні дослідження, предметом якого є зокрема визначення взаємного розташування ТЗ у момент їх контактування; визначення місця зіткнення ТЗ і місця наїзду на перешкоду (пішохода), установлення механізму утворення слідів (п. 2.1 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 08.10.1998 року № 53/8).
Таким чином, судом достовірно встановлено, що автомобіль позивача ОСОБА_1 отримав механічні ушкодження в дорожньо-транспортній пригоді з вини відповідача ОСОБА_3, який також свою вину не заперечував та не подав суду належні і допустимі докази на спростування його вини у вчиненні ДТП та заподіянні матеріальної шкоди позивачеві у вигляді механічних пошкоджень автомобіля Nissan Teana. Отже, дії відповідача ОСОБА_3, що полягали у порушенні Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному звязку з наслідками ДТП, що сталася 20 лютого 2017 року.
Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Дніпро-Агротех» на момент вчинення ДТП. З наказів про його прийняття та звільнення вбачається, що ОСОБА_3 був прийнятий на роботу в ТОВ «Дніпро-Агротех» водієм з 10 березня 2016 р. та був звільнений 11 листопада 2016 р. (т.1 а.с 181, 182). Відтак, відсутні правові підстави для покладення на ТОВ «Дніпро-Агротех» відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_3 внаслідок ДТП.
Згідно висновків автотоварознавчого дослідження здійсненого експертом ОСОБА_5 за № 85-17 від 07 липня 2017 року вартість матеріальної шкоди заподіяної позивачеві внаслідок ДТП становить 49 883,11 грн. (т. 1 а.с. 231-235).
Відповідач ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» не надавав доказів на спростування даного висновку та не оспорював правильність розрахунку, здійсненого автотоварознавцем ОСОБА_5
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Отже, сторони не обмежені в своїх правах у проведенні експертиз на їх замовлення.
При цьому, суд констатує, що автотоварознавча експертиза не входить до переліку обов'язкових, які призначаються судом у відповідності до ст. 105 ЦПК України. Відповідач не скористався своїм правом щодо заявлення клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.
Таким чином, при визначенні розміру матеріальної шкоди внаслідок ДТП, завданого позивачу, суд бере до уваги, як належний і допустимий доказ, висновок автотоварознавчого дослідження експерта ОСОБА_5 за № 85-17 від 07 липня 2017 року.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
У статті 999 цього Кодексу передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування).
Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
У відповідності до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі
Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Положеннями ч. 1 статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 р. N 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно ст. 3 цього Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 вказаного Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону N 1961-IV).
Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-ІУ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого.
Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Страховик, керуючись нормами Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (абзац перший пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV ).
Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у статті 37 Закону № 1961-IV.
Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови (пункт 37.2 статті 32 Закону № 1961-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

З огляду на встановлені судом факти та обставини ДТП, відмова ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» не ґрунтується на законних підставах, не враховує оформлення учасниками спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду і її фактичні обставини.

Відповідно до ч. 1 статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Пунктом 36.5. статі 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Виходячи з наведених обставин, які не були спростовані відповідачами, належними і допустимими доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, з огляду на те, що відповідальність ОСОБА_3 як володільця транспортних засобів Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_2, з причепом Pacton д.н.з. НОМЕР_3 на момент ДТП 20 лютого 2017 року була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», слід стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 кошти у відшкодування матеріальної шкоди 48863,11 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди у розмірі 49 883,11 грн. та франшизою 1020 грн. (510 грн.х2, тобто за кожним полісом, з розрахунку: 49883,11 грн. (510 грн. + 510 грн.).

Також, з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 пеню за несвоєчасне здійснення страхової виплати, розмір якої виходячи з облікової ставки НБУ в розмірі 12,5 % за період з 22 червня 2017 року і по 04 жовтня 2017 року, що складає 3380,26 грн. ((48863,11 грн. х 101 день х 25 %) : (365 днів х 100%)).

При цьому, позивачем ОСОБА_1 заявлена вимога про стягнення з відповідача ПАТ СК «Універсальна» пені на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 3450,82 грн. Такий розмір пені обрахований позивачем наступним чином. 90-денний строк для виплати страхового відшкодування позивачеві сплинув 22 червня 2017 року і до часу подання позову складає 101 день, подвійна облікова ставка НБУ з 25 травня 2017 року і на день подачі позову позивачем становить 12,5%. Тобто, розмір пені у 3450,82 грн. обчислений позивачем наступним чином: (49883,11 грн. х 101 день х 25% ): (365х100%).

З таким розрахунком позивача суд не погодився, адже позивачем при розрахунку пені не було враховано розмір франшизи 1020 грн. (по 510 грн. за кожним полісом страхування).

Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв'язку з посяганням на її права та інтереси.

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом було враховано глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача ОСОБА_1, який пережив психотравмуючу ситуацію, яка вплинула на його звичний спосіб життя.

Ситуація, що стала підставою цього позову в частині стягнення моральної шкоди, за звичайних умов суспільного життя є психотравмуючою за своєю ситуацією. Вона створює переживання, емоційну напруженість.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу N 11), рішення Європейського суду є обов'язковим для держав - учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецедентну практику Європейського суду з прав людини.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав "середня", "нормально" реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання (моральну шкоду).

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже, має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вжити заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з прав людини.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача ОСОБА_3, між неправомірними діями якого та наслідками ДТП є прямий причинний зв'язок, позивачу ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода у вигляді моральних страждань внаслідок пошкодження належному йому майна, у звязку з чим позивачу довелося змінювати свої життєві плани, докладати додаткових зусиль для організації свого життя через необхідність здійснення ремонту транспортного засобу, здійснення непередбачених витрат грошових коштів для ремонту автомобіля, затрати часу.

Обов'язок відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду повинен нести відповідач, з вини якого відбулася дорожньо-транспортна пригода, тобто за даних обставин ОСОБА_3

Моральну шкоду суд оцінює в 2000 грн., як належну і допустиму грошову компенсацію моральних страждань позивача, і такий розмір моральної шкоди суд вважає справедливим та співмірним перенесеним позивачем моральним стражданням.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та у разі часткового задоволення позову інші витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при поданні позову оплатив судовий збір в частині вимоги про стягнення страхового відшкодування 640 грн. та в частині вимоги про стягнення моральної шкоди 640 грн.

Отже, на користь позивача у повернення сплаченого судового збору необхідно стягнути кошти з: - відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» у розмірі 627,20 грн. ((640грн.х(52243,37 грн.:53333,93грн.), де 52243,37 грн.-сума задоволених вимог до цього відповідача, 53333,93 грн. ціна позову в частині вимог про стягнення страхового відшкодування та пені; - відповідача ОСОБА_3 у розмірі 256 грн. (2000грн.:5000грн.), де 2000 грн. задоволені вимоги про стягнення моральної шкоди, 5000 грн. ціна позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди.

Крім того, з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» необхідно стягнути на користь позивача кошти у повернення сплачених витрат по оплаті вартості автотехнічної експертизи проведеної 22 січня 2018 року судовим експертом ОСОБА_14 на суму в 1485 грн. у розмірі 1455,30 грн. ((1485 грн.х(52243,37 грн.:53333,93грн.).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов до обох відповідачів було задоволено частково, то з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» слід стягнути на користь позивача кошти у повернення сплаченого судового збору в сумі 627,20 грн., а з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача кошти у повернення сплаченого судового збору в сумі 256 грн.

Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог. При цьому, суд врахував позицію позивача та його представника, котрі не заявляли будь-які інші вимоги до інших осіб.

Керуючись ст. ст. 11, 16, 22, 23, 988, 1166, 1167, 1188 ЦК України, ст. ст. 1, 33, 34, 36Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 20 Закону України «Про страхування», ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна»на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 48863,11 грн., пені за порушення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 3380,26 грн., та кошти у повернення сплачених: - витрат по оплаті вартості автотехнічної експертизи проведеної 22 січня 2018 року судовим експертом ОСОБА_14 у розмірі 1455,30 грн.; - судового збору у розмірі 627,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 256 грн.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в іншій частині вимог.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_11, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_12, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», , юридична адреса: м. Київ, бул. ОСОБА_15, буд. 9, та м. Київ, вул. Кошиця, буд. 7а, оф. 8

Відповідач: ТОВ «Дніпро Агротех», юридична адреса: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Піщане, пров. Новоселівський, буд. 7

Третя особа: ПРАТ « Українська пожежно страхова компанія», юридична адреса: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40

Третя особа: ОСОБА_8, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Повне рішення виготовлено 27 лютого 2019 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: