Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 758/12829/15-ц

провадження № 61-14556св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гравіс-Кіно», ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Філоненка Євгена Сергійовича, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року у складі судді Войтенко Т. В. та постанову Київського апеляційного суду від 04 липня 2019 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Гравіс-Кіно», ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, надання права на відповідь.

Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Гравіс-Кіно» ІНФОРМАЦІЯ_4 в ефірі телеканалу «2+2» у телевізійній програмі «Секретні матеріали» Підсумковий випуск було трансльовано сюжет під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5», згідно з яким відомий одеський бізнесмен ОСОБА_1 та його друг ОСОБА_3 незаконно отримали у користування Одеський аеропорт. При цьому, у сюжеті в якості вказаного бізнесмена було продемонстровано (а саме ІНФОРМАЦІЯ_2) його відео та фотозображення, зокрема ті фотокартки, що містяться у його профайлі на офіційному сайті Верховної Ради України за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6. При цьому, у сюжеті наголошується на тому, що ОСОБА_1 є народним депутатом, членом партії «Блок Петра Порошенка» та членом Комітету Верховної Ради України з питань правової політики та правосуддя. Фактично даний сюжет у трансльованому варіанті створює у глядача враження, що він вчинив ряд протиправних дій, спрямованих на захоплення Одеського аеропорту.

Крім того, у сюжеті зазначено про існування зв`язків між ОСОБА_1 та «кланом ОСОБА_6», а також бізнесменом ОСОБА_3 , що не відповідає дійсності та є неправдивою інформацією.

Йому також стало відомо про подальше розміщення на офіційному сайті телеканалу «2+2» повного запису програми «Секретні матеріали» Підсумковий випуск від ІНФОРМАЦІЯ_4 у розділі випуску програми «Секретні матеріали» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ураховуючи наведене, з урахуванням уточнень, ОСОБА_1 просив суд: визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 відомості, поширені в ефірі телеканалу «2+2» у програмі «Секретні матеріали» Підсумковий випуск ІНФОРМАЦІЯ_4 у сюжеті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5»; зобов`язати ТОВ «Гравіс-Кіно» спростувати недостовірну інформацію, поширену в ефірі телеканалу «2+2» у програмі «Секретні матеріали» Підсумковий випуск ІНФОРМАЦІЯ_4 у сюжеті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5» стосовно ОСОБА_1 шляхом оголошення ведучим змісту резолютивної частини рішення по суті даного спору в ефірі телеканалу «2+2» у програмі «Секретні матеріали» Підсумковий випуск у такий самий ефірний час «Секретні матеріали» Підсумковий випуск; зобов`язати ТОВ «Гравіс-Кіно» надати ОСОБА_1 можливість реалізувати право на відповідь тривалістю не меншою 5 хвилин 49 секунд у такий самий ефірний час програми «Секретні матеріали» Підсумковий випуск у формі створення попереднього відеозапису відповіді з посиланням на зміст сюжету, поширеного в ефірі телеканалу «2+2» у програмі «Секретні матеріали» Підсумковий випуск ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно ОСОБА_1 ; зобов`язати ТОВ «Гравіс-Кіно» за власний рахунок видалити з мережі інтернет відеозапис програми «Секретні матеріали» Підсумковий випуск від ІНФОРМАЦІЯ_4, розмішений на веб-сайті телеканалу «2+2» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також, за наявності таких, - з інших інтернет-ресурсів; визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та діловому репутацію ОСОБА_1 інформацію, оприлюднену в аудіовізуальному творі - програмі «Секретні матеріали» Підсумковий випуск за ІНФОРМАЦІЯ_4 у сюжеті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5» на телеканалі «2+2»(ТОВ «Гравіс-Кіно») ІНФОРМАЦІЯ_4 і розміщену в мережі інтернет за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7» та адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5» наступного змісту: «...Сегодня человек, который за бесплатно получил Одесский аэропорт, занимает должность народного депутат от Блока Петра Порошенка, а также является членом Комитета Верховной Рады по вопросам правовой политики и правосудия...» (мовою оригіналу); зобов`язати ТОВ «Гравіс-Кіно» спростувати недостовірну інформацію, оприлюднену в аудіовізуальному творі - програмі «Секретні матеріали» Підсумковий випуск за ІНФОРМАЦІЯ_4 у сюжеті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5» на телеканалі «2+2» (ТОВ «Гравіс-Кіно») ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно ОСОБА_1 шляхом оголошення ведучим змісту усього тексту резолютивної частини рішення по суті даного спору в ефірі телеканалу «2+2» (ТОВ «Гравіс-Кіно») у програмі «Секретні матеріали. Підсумковий випуск» у такий самий ефірний час.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів своїх позовних вимог, не надав суду доказів поширення інформації саме у тому вигляді, про який йдеться у позові, а сама по собі інформація про вихід в ефір сюжету під назвою «Секретні матеріали. Підсумковий випуск за ІНФОРМАЦІЯ_4» не свідчить про те, що такий сюжет відповідає запису, наданому позивачем.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 04 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року - без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи, встановивши всі фактичні обставини справи, необхідні для її вирішення, та з додержанням норм матеріального та процесуального праваправильно визначився із спірними правовідносинами та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Апеляційний суд погодився з висновками районного суду про те, що позивач не довів обставин щодо поширення з боку відповідачів інформації стосовно нього у спосіб, який не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Філоненко Є. С., подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли хибних висновків про недоведеність позовних вимог, оскільки відповідачі не заперечували факту виходу в ефірі телеканалу сюжету під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7».

Вказує, що суди надали неправильну оцінку зібраним у справі доказам та дійшли суперечливих висновків про те, що жодних немайнових прав позивача відповідачами порушено не було.

Зазначає, що суди не надали належної правової оцінки порушенню ТОВ «Гравіс-Кіно» вимог Закону України «Про телебачення і радіомовлення», а саме тому, що не було збережено запис ефіру, у якому поширювалася недостовірна інформація про позивача, внаслідок чого встановити точний зміст оспорюваного сюжету неможливо.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2019 року ТОВ «Гравіс-Кіно» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на те, що доводи скарги є необґрунтованими, перекручують фактичні обставини справи, встановлені судами, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, тому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_4 в ефірі телеканалу «2+2» у телевізійній програмі «Секретні матеріали». Підсумковий випуск» було відтворено сюжет під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Філоненка Є. С., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 48, статті 64 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій), повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту. У разі подання скарги щодо змісту передачі її записи зберігаються до того часу, поки скаргу не буде розглянуто і рішення стосовно неї не буде прийнято у визначеному порядку.

Громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи. Заяву з вимогою спростування має бути подано до телерадіоорганізації у письмовій формі протягом 14 днів з дня поширення таких відомостей з письмовим повідомленням про це Національної ради. На вимогу заявника телерадіоорганізація зобов`язана надати йому можливість безкоштовного прослуховування (перегляду) відповідного фрагменту програми чи передачі або надати копію запису фрагменту з відповідною оплатою.

При вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації забезпечується баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Тобто, для розгляду даної категорії справ судам необхідно встановити: чи мало місце поширення відповідачами інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи у задоволенні позову, дослідивши та оцінивши усі подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, надавши правову оцінку всім заявленим доводам сторін, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що позивач не довів своїх позовних вимог, не надав суду доказів поширення інформації саме у тому вигляді, про який йдеться у позові.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідачі не заперечували факту виходу в ефірі телеканалу спірного сюжету не спростовують правильність вирішення судами справи. Суд першої інстанції правильно вказав, що сама по собі інформація про вихід в ефір сюжету під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7» не свідчить про те, що такий сюжет відповідає запису, наданому позивачем.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили, що як доказ поширення інформації ОСОБА_1 надано CD-диск, що містить відео файл, зроблений приватним способом.

Не заперечуючи сам факт виходу в ефірі на телеканалі «2+2» телевізійної передачі «Секретні матеріали. Підсумки», ТОВ «Графіс-Кіно» заперечувало ідентичність оприлюдненої ним інформації тій, яку просить спростувати позивач.

Відповідно до довідки представника ТОВ «Гравіс-Кіно», ефірна версія телепередачі «Секретні матеріали» від ІНФОРМАЦІЯ_4 не збереглася, оскільки у 14-ти денний строк не надходило скарг щодо її змісту, що відповідає положенням частини четвертої статті 48 Закону України «Про телебачення та радіомовлення». Ефірна версія телепередачі «Секретні матеріали» суттєво відрізняється від телепередачі, яка створюється першочергово, оскільки ефірний час обмежений і не весь відзнятий матеріал телепередачі «Секретні матеріали» сповіщується в ефірі телеканалу.

При цьому, апеляційним судом правильно проаналізовано, що в ефірі тривалість передачі становила 33:14, а, наприклад, на інтернет-сайті You-tube - 42:56. ТОВ «Гравіс-Кіно» заперечувало наявність у нього каналу на інтернет-сайті You-tube.

Апеляційний суд також правильно відхилив доводи позивача, які є аналогічними із доводами його касаційної скарги про те, що відповідач неправомірно видалив копію ефірного матеріалу.

Судом було встановлено, що позивач звернувся до ТОВ «Гравіс-Кіно» та Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення із заявами про спростування неправдивих відомостей та забезпечення права надати відповідь у порядку статті 64, 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», які 30 жовтня 2015 року надіслав поштою на адреси вказаних осіб.

Згідно із відмітками на поштовому повідомленні, вказані заяви були отримані ТОВ «Гравіс-Кіно» 06 листопада 2015 року, а Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення - 03 листопада 2015 року. При цьому, 14-ти денний строк, відведений для подання відповідної скарги, закінчувався 01 листопада 2015 року, а закон не покладає на відповідальних осіб обов`язку збереження запису ефіру після закінчення 14 днів, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо його змісту.

З огляду на вказане, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про те, що диск для лазерних систем зчитування невідомого походження, який позивач надав на підтвердження своїх позовних вимог, не може слугувати беззаперечним доказом трансляції в ефірі саме цього сюжету, який він з невідомих джерел записав на диск.

Також, суди правильно вказали про недоведеність позовних вимог у частині поширення недостовірної інформації щодо позивача у мережі інтернет, шляхом розміщення відеоролику на офіційному сайті телевізійної служби новин -«www.tsn.ua», оскільки за наведеними позивачем посиланнями у позовній заяві та апеляційній скарзі, не існує жодних відеосюжетів.

Отже, вказані, а також інші доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні представником позивача норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Отже, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій з дотримання вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, вірно встановили правовідносини, що склалися, та закон, який їх регулює, та, оцінивши зібрані у справі докази на предмет їх належності, допустимості та достатності, обґрунтовано відмовили у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Філоненка Євгена Сергійовича - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Г. В. Кривцова Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк