РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Лєдньова Д.М.

секретаря Зубрицької Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зняття арешту з майна,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом, де зазначила, що 28.03.2018 року помер її чоловік ОСОБА_3

Після смерті чоловіка залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_4 сином спадкодавця, подано заяву про відмову у прийнятті спадщини.

За наслідком запиту до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради ОСОБА_5 позивачу було повідомлено про накладення арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, власником вказано ОСОБА_6 ОСОБА_6 накладено на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2002 року.

Позивач зауважує, що на час накладення арешту спірне майно на протязі двох років перебувало у власності її чоловіка ОСОБА_3, та, посилаючись на порушення її прав як спадкоємця, просить ухвалити рішення, яким зняти арешт та заборону відчуження нерухомого майна: квартири за адресою АДРЕСА_2.

В судове засідання представник позивача надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, представник Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутності сторін, що відповідає положення ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 чоловік позивача, помер 28.03.2018 року.

Вказаній особі на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 04.05.2000 року.

Житомирським обласним державним підприємством по технічній інвентаризації реєстраційний напис на право власності вчинено 27.05.2000 року.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв»язку з тим, що за результатом здійснених пошуків у Державному реєстрі прав від 06.11.2018 року встановлено наявність обтяження (арешту нерухомого майна) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, номер запису 3382809. Арешт накладено на ј частину квартири, власником (боржником ) вказано ОСОБА_7 ОСОБА_7 накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номер АА № 552030 від 04.10.2002 року, видавник ВДВС Корольовського РУЮ м. Житомира.

Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

При вирішенні питання про можливість зняття арешту суд враховує доцільність існування забезпечувальних заходів виконання рішення повноважного органу, постановленого відносно ОСОБА_6, відповідність таких заходів об»єктивно існуючим обставинам.

Як встановлено у судовому засіданні право власності на квартиру АДРЕСА_1 за особою ОСОБА_3 є зареєстрованим у 2000 році.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На думку суду, продовження забезпечувальної дії виконання рішення у виді арешту на майно безпідставно порушує право на вільне володіння та розпорядження майном, обмежуючи право власності.

За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258-273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Зняти арешт та заборону на відчуження майна: квартири за адресою: АДРЕСА_3, що накладений 26.06.2006 року Першою Житомирською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження: 3382809 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 552030, винесеною 04.10.2002 року відділом державної виконавчої служби Корольовського районного управління юстиції м. Житомира, виключити відповідні відомості.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.М.Лєдньов