Ухвала

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 487/5565/16-ц

провадження № 61-7387св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області, Державний реєстратор Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованова Галина Миколаївна,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Екопік-Україна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Лисенка П. П., Базовкіної Т. М., Прокопчук Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом, який уточнив у процесі розгляду справи, до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області (далі - Управління державної реєстрації), Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованової Г. М. (далі - державний реєстратор) про визнання дій неправомірними, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно і покладення обов'язку з вчинення реєстраційних дій. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що 15 березня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Банк «Морський» (далі - ПАТ Банк «Морський», банк) та Приватним підприємством «ВІКІ» (далі - ПП «ВІКІ», боржник) було укладено кредитний договір № 460312-КЮ (далі - кредитний договір), за умовами якого ПП «ВІКІ» отримало кредит у розмірі 10 000 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення до 15 березня 2015 року. В подальшому сторони вищезазначеного договору підписали додаткові угоди до нього, а саме: від 27 квітня 2012 року № 1 - про збільшення кредитного ліміту до 12 000 000 грн та зміну ставки відсотків річних на 23,7 %; від 26 лютого 2013 року № 2 - про збільшення кредитного ліміту до 15 000 000 грн та зміну ставки відсотків річних на 25 %; від 16 квітня 2013 року № 3 - про зміну ставки відсотків річних на 24 %; від 29 липня 2013 року № 4 - про зміну ставки відсотків річних на 23 %; від 20 лютого 2014 року № 5 - про зміну графіка зниження ліміту кредитної лінії. 15 березня 2012 року між ПАТ Банк «Морський» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 480 (далі - іпотечний договір), за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку банку нерухоме майно, що належить йому на праві власності, а саме: нежитловий об'єкт, розташований по АДРЕСА_1 18 липня 2014 року між ПАТ Банк «Морський» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екопік-Україна» (далі - ТОВ «Екопік-Україна», фактор) було укладено нотаріально посвідчений договір № 486 про відступлення права вимоги, на підставі якого до фактора перейшли права в обсязі та на умовах, визначених іпотечним договором. 05 липня 2016 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 6267817 йому стало відомо, що 04 березня 2015 року право власності на предмет іпотеки було переоформлено на ТОВ «Екопік-Україна». При цьому він не отримував від іпотекодержателя письмової вимоги про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором та попередження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання такої вимоги. На його думку, сформована державним реєстратором реєстраційна справа не містить, отриманої ним письмової вимоги про усунення порушень кредитного договору і документа, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя. Тому державний реєстратор повинен був зупинити реєстрацію або відмовити в державній реєстрації переходу права власності на предмет іпотеки до фактора. Крім того, іпотекодержатель не провів оцінку предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на момент набуття фактором такого майна у власність, як того вимагає стаття 37 Закону України «Про іпотеку», а державний реєстратор цю обставину не дослідив, хоча у разі набуття права власності на предмет іпотеки фактор зобов'язаний відшкодувати позивачу перевищення 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив: визнати неправомірними дії державного реєстратора щодо прийняття рішення від 04 березня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 19776904; визнати протиправним та скасувати рішення від 04 березня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 19776904; зобов'язати Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 26 лютого 2015 року № 8947440 про право власності на нежитловий об'єкт у АДРЕСА_1 за ТОВ«Екопік-Україна».

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 09 грудня 2016 року до участі в справі як третю особу залучено ТОВ «Екопік-Україна».

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 серпня 2017 року у складі судді Нікітіна Д. Г. позов задоволено. Визнано неправомірними дії державного реєстратора щодо прийняття рішення від 04 березня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 19776904. Визнано протиправним та скасовано рішення від 04 березня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 19776904. Зобов'язано Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 8947440 від 26 лютого 2015 року про право власності на нежитловий об'єкт за адресою: АДРЕСА_1, внесений на підставі рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України від 04 березня 2015 року, індексний номер 19776904.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. При прийнятті рішення про державну реєстрацію нерухомого майна та проведенні реєстраційних дій державний реєстратор порушив вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункти 15, 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2013 року № 868, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 868).

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2017 року рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 серпня 2017 року скасовано, провадження у справі закрито.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відкриваючи провадження у справі, місцевий суд залишив поза увагою те, що в межах цієї справи питання про виконання чи невиконання умов цивільно-правової угоди не є безпосередньою підставою для звернення до суду. Позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на встановленні протиправності дій державного реєстратора як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у зв'язку з недотриманням ним вимог Порядку № 868, а саме проведення державної реєстрації права власності на спірне майно за відсутності: завіреної в установленому порядку копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові; документа, що підтверджує її отримання іпотекодавцем та боржником за кредитними зобов'язаннями, а також документа, що підтверджує оцінку предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на момент його набуття іпотекодержателем у власність. Тобто у цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У листопаді 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що ОСОБА_1 вже звертався за захистом свого права до адміністративногосуду з аналогічним позовом до тих же відповідачів. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського Апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року, закрито провадження у справі № 814/1433/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації, державного реєстратора, третя особа - ТОВ «Екопік-Україна», про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування рішення. Закриваючи провадження у вказаній справі, суди виходили з того, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з невиконанням умов цивільно-правової угоди, тобто спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися за правилами цивільного судочинства. Отже, закривши провадження в цій справі, апеляційний суд позбавив позивача права на захист в судовому порядку.

12 березня 2018 року представник Управління державної реєстрації та державного реєстратора - Зубрицька А. О. подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила її відхилити та залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що скарга є безпідставною. Висновок апеляційного суду про закриття провадження у справі узгоджується з правовим висновком, наведеним у постановах Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16 та від 25 квітня 2017 року у справі № 21-3197а16. Цивільно-правові підстави обґрунтування позовних вимог у цій справі відсутні, а тому вона має розглядатися виключно в порядку адміністративного судочинства.

10 травня 2018 року ТОВ «Екопік-Україна» також подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило її відхилити та залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що висновок апеляційного суду про закриття провадження у справі є правильним, оскільки спір про право у цій справі відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який в межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 листопада 2017 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

08 лютого 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2017 року передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з місцевого суду.

02 квітня 2018 року справа № 487/5565/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду

Позиція та висновки Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Враховуючи, що судове рішення у цій справі оскаржується представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції, справу необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостої статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області, Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Екопік-Україна», про визнання дій неправомірними, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний