ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2600/19 Справа № 201/6259/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району про визнання інформації недостовірною, визнання протиправним розгляду скарги, визнання протиправною відмови у перерахунку вартості послуг з прибирання прибудинкової території, стягнення переплати за послуги з прибирання прибудинкової території, стягнення моральної шкоди, завданої наданням недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КВЖРЕП Жовтневого району про визнання інформації недостовірною, визнання протиправним розгляду скарги, визнання протиправною відмови у перерахунку вартості послуг з прибирання прибудинкової території, стягнення переплати за послуги з прибирання прибудинкової території, стягнення моральної шкоди, завданої наданням недостовірної інформації.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до акта заміру площі, що прибирається, розмір прибудинкової території під її будинком становить 1816 кв.м. при коефіцієнті завантаження двірника 0,57. Виходячи з цієї площі відповідач стягував оплату за прибирання прибудинкової території.

На її запит до відповідача вона отримала відповідь від 22.01.2018 року за № 26 з доданим актом переміряної площі що прибирається, згідно якого площа є меншою і становить 1250,36 кв.м., при коефіцієнті завантаження двірника 0,42. Переміряна площа становить 69 % від колишньої, тобто зменшена на 31%. Отже, відповідач неправомірно стягував оплату за прибирання прибудинкової території у підвищеному на 31% розмірі.

25 квітня 2018 року відповідачу подана колективна скарга з проханням провести перерахунок вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території в період з 31.12.2014 року по 31.12.2017 року шляхом зменшення оплати на 31 %. Листом від 06.05.2018 року № 68 відповідач відмовив у перерахунку, з посиланням на те, що переміряна площа є завищеною.

Позивачка вважала, що відмова у перерахуванні оплати є порушенням її права на зменшення розміру оплати в разі надання послуги не в повному обсязі (зменшення обсягу послуг), передбаченого п.5 ч.1 ст. 20, п.6 ч.2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.3 ч.3 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", Типового договору про надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 року.

За розрахунком позивачки, вартість послуг, у разі зменшення на 31%, має становити такі суми. За період з 31.12.2014 року по 01.09.2017 року (32 місяці) 0,683 грн. за кв.м. (замість 0,99 грн.), переплата за період складає 381,70 грн. (0,217 грн. * 32 міс. * 55 кв.м. (площа квартири)).

За період з 01.09.2017 року по 31.12.2017 року (4 місяці) 0,86 грн. за кв.м. (замість 1,2465 грн.) Переплата за період становить 85,25 грн. (0,386 грн. за кв.м. * 4 міс. * 55 кв.м. (площа квартири)). Всього 466,95 грн. (381,7 + 85,25).

Позивачка вважала, що у порушення ст.ст. 16, 18, 19, 20 Закону України "Про звернення громадян" відповідач скаргу розглянув не об'єктивно, не всебічно, не перевірив викладені у ній факти, не вжив заходів припинення неправомірних дій, не усунув причини і умови, що призвели до порушень, не забезпечив відновлення її порушених прав тощо.

Відмову в задоволенні скарги вважала порушенням її прав споживача на отримання інформації про послуги, передбаченого ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів", порушенням права на доступ до публічної інформації, передбаченого ст.ст. 5, 10, 14 Закону України "Про інформацію", ст. 700 ЦК України, ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Вважала відповідь такою, що принижує її гідність і завдає моральної шкоди. Зазначала, що внаслідок неправомірних дій відповідача щодо застосування завищених тарифів змінився її звичайний спосіб життя, вона вимушена була докладати додаткових зусиль для його організації - витрачати час на юридичні консультації, складати процесуальні документи. Моральну шкоду оцінила у 10 000,00 грн.

Ураховуючи викладене, позивачка просила суд: визнати недостовірною інформацію, викладену у відповіді на колективну скаргу № 68 від 06.05.2018 року; визнати розгляд скарги таким, що здійснено з порушенням вимог ст. 19 Закону "Про звернення громадян"; визнати протиправною відмову у перерахунку вартості послуг з прибирання прибудинкової території; стягнути переплату за послуги з прибирання прибудинкової території в сумі 466,95 грн.; стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та це підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_1 мешкає у будинку АДРЕСА_1 що не оспорюється відповідачем.

До позовної заяви позивачкою надана відповідь КПЖРЕП на запит ОСОБА_2 від 14.11.2017 року № 1113, з доданим до неї актом заміру території, що прибирається, під будинком АДРЕСА_1 відповідно до якого площа, що прибирається становить 1 816,2 кв.м. коефіцієнт 0,57.

Також до позовної заяви наданий ще один запит ОСОБА_2 від 22.11.2017 року до КПЖРЕП про періодичність та строки надання послуг, на який надана відповідь № 26 від 22.01.2018 рку з доданим актом заміру території, що прибирається, під будинком АДРЕСА_1 відповідно до якого площа, що прибирається, становить 1 250,36 кв.м., коефіцієнт 0,42.

25 квітня 2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 направили спільну скаргу до КПЖРЕП, в якій, посилаючись на норми п.5 ч.1 ст. 20, п.6 ч.2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", просили здійснити перерахунок вартості послуг з утримання будинку і прибудинкової території у бік зменшення на 31%, з огляду на зменшення розміру площі, що прибирається з 1816,2 кв.м. до 1 250,36 кв.м.

У відповідь на скаргу листом КПЖРЕП від 06.05.2018 року № 68 повідомлено, що станом на 01.01.2018 року послуги з утримання будинків виконувалися в повному обсязі в межах своїх планових призначень для підтримання будинку АДРЕСА_1 у задовільному стані. Внутрішньобудинкові системи були налагоджені та працюють задовільно, прибудинкова територія підтримувалася у належному санітарному стані.

Станом на 01.09.2017 року на підприємстві діяли побудинкові тарифи, затверджені рішенням Дніпропетровської міської ради № 964 від 13.07.2011 року, згідно з якими вартість утримання будинку АДРЕСА_1 склала 1,95 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартир.

У зв'язку з внесенням змін до рішення № 964 рішенням ради № 602 від 29.08.2017 року, з 01.09.2017 року вартість послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території була скоригована до економічно обґрунтованого тарифу і становила 3,73 грн. за 1 кв.м.загальної площі квартир.

Згідно з п.п.6.3 п.6 рішення № 964, комунальні підприємства - виконувачі послуг, зобов'язані здійснювати перерозподіл коштів зі статті на статтю в межах встановленого тарифу (п. 2 рішення) з урахуванням обсягів наданих послуг.

КВЖРЕП виконало свій обов'язок, перерозподіливши кошти зі статті на статтю в межах встановленого тарифу, у період збитковості підприємства, коли діючі тарифи 2011 року не відповідали економічно обґрунтованим витратам протягом 2014-2017 років.

Станом на 01.01.2018 року у КВЖРЕП дебіторська заборгованість за будинком № 39/41 за сплату послуг становить 22 900,62 грн. Отже, підстави для повернення коштів за прибирання прибудинкової території, у зв'язку з нібито завищеною площею на 31% - відсутні.

Окрім того, зазначено, що відсутність програмного забезпечення і бази даних споживачів на підприємстві, яке станом на 01.05.2018 року не є виконувачем послуг з утримання будинків, унеможливлює проведення відповідних дій.

Відповідач не заперечував того, що на підставі рішенням Дніпропетровської міської ради "Про визначення балансоутримувачів житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська та виконавців послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" № 28/45 від 25.12.2013 року, відповідач КВЖРЕП є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

Послуги надавалися позивачці з 01.01.2014 року до 01.01.2018 року, оскільки з 01.01.2018 року КП "Жилсервіс-2" ДМР, згідно з рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.12.2017 року № 1069 "Про призначення управителів багатоквартирних будинків" було призначено управителем багатоквартирних будинків.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13.07.2011 року № 964, затверджені Порядок, періодичність та строки виконання робіт з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, Перелік складових тарифу на послуги з будинків і споруд та прибудинкових територій для будинків, а також Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська.

Так, рішенням встановлено, що до 31.08.2017 року вартість послуги з утримання будинку АДРЕСА_1, становила 1,95 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири (п.46).

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 29.08.2017 року № 602, з 01.09.2017 року до рішення № 694 внесені зміни. Вартість послуги з утримання будинку АДРЕСА_1, стала складати 3,73 грн. за 1 кв.м. загальної плоті квартири (п.305) (а.с. 28).

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" № 869 від 01.06.2011 року.

Згідно з п.2 цього Порядку тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - вартість надання таких послуг, розрахована на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість.

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір про надання послуг).

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.

Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

Відповідно до п.5 Порядку № 869 калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи.

При цьому, згідно з п.7 Порядку № 869 витрати з прибирання прибудинкової території (ручним та механізованим способами) визначаються за формулою, яка передбачає складання витрат на прибирання ручним способом і витрат на прибирання механізованим способом. При цьому, площа прибудинкової території враховується лише тоді, коли вона прибирається механізованим способом.

Ці витрати розраховуються за формулою: Вр = Оз + Вф + Н + М + І, де Оз - заробітна плата; Вф - сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; Н - накладні витрати; М - матеріальні витрати; І - обов'язкові платежі до бюджету.

З формули видно, що при розрахунку вартості прибирання прибудинкової території ручним способом не використовується така величина як площа прибудинкової території, і навіть немає значення - чи то вся площа, чи площа, яка прибирається.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 7, 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги. Оплата за ці послуги здійснюється у розмірі затвердженого тарифу.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що вартість послуги з прибирання прибудинкової території не відповідає нормативно-правовим актам, колегією суддів не приймаються до уваги як безпідставні.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13.07.2011 року № 964 (зі змінами) є чинним, а тому є обов'язковим для виконання.

При цьому, позивачка не заперечувала те, що отримувала послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у повному обсязі, в тому числі їх складову - послугу з прибирання прибудинкової території.

Доводи позивачки про те, що підстави для перерахунку розміру плати за утримання будинку передбачені Законом України "Про житлово-комунальні послуги", колегією суддів не приймаються до уваги.

Відповідно до ч.4 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року № 1875-IV виконавець/виробник зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.6 ч.2 ст. 21 цього Закону, виконавець зобов'язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Аналогічні правила містяться у Типовому договорі про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529.

Так, відповідно до п.п.2,9,13 Типового договору виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до цього договору. У разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних виконавець проводить перерахунок розміру плати. Виконавець зобов'язаний проводити відповідний перерахунок розміру плати за послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, зниження кількісних і якісних показників.

У пункті 5.2 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13.07.2011 року № 964 дозволено житлово-експлуатаційним підприємствам комунальної власності здійснювати перерахунки за ненадані послуги або надані в неповному обсязі.

З наведених нормативних актів слідує, що перерахунок розміру плати здійснюється лише за умови перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі.

Позивачка як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не вказувала про перерву в наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі послуги з прибирання прибудинкової території як складової послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Судом встановлено, що підстави, означені позивачкою для перерахунку вартості послуг - як то зменшення площі на 31 %, зменшення коефіцієнту зайнятості двірника, не можуть впливати на розмір плати за утримання прибудинкової територій.

Посилання позивачки на порушення відповідачем норми ч.3 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", колегією суддів відхиляються, оскільки цією нормою передбачена відповідальність надавача послуг у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі), проте позивачкою не зазначається, які недоліки нею були виявлені при наданні послуг і які роботи вона вимагає виконати повторно, а лише вказує на свою незгоду з вартістю такої послуги, що не є підставою для відшкодування збитків у розумінні ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Що стосується вимоги позивачки щодо призначення по справі експертизи для кваліфікованої оцінки впливу розміру вбираємої площі на вартість послуги з прибирання прибудинкової території, колегія суддів вважає, що необхідність у її призначенні відсутня.

Відповідно до частини 1 статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Будь-яких беззаперечних даних, що призначення експертизи на час розгляду апеляційної скарги є необхідним, матеріали справи не містять.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко