н/п 2/490/2880/2018 Справа № 490/5934/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року

м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді - Гуденко О.А.,

при секретарі - Дудник Г.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідача та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ нерухомого майна в натурі, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, з подальшим уточненням позовних вимог 13.08.2018, та просив суд здійснити поділ нерухомого майна, що є у приватній спільній частковій власності, в натурі, посилаючись на таке.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно сторони є співвласниками нежитлового приміщення АДРЕСА_3 по Ѕ у кожного. Частка нежитлового приміщення не виділена в натурі, що завдає незручності при розпорядженні майном. При цьому спірний обєкт нерухомого майна є нежитловим обєктом комерційного-торгівельного призначення та має у своєму складі торігвельні зали з виходом на центральну торгову вулицю міста - вулицю Соборну, аткож приміщення адміністратиного призначення.

Згідно висновку № 125-040 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 06.07.2018 р. за заявою позивача, досліджуючи можливість реального поділу спірного майна, експерт виходив із ідеальної частки співвласників, тобто із 1/2 частині, та запропонував два найбільш раціональних варіанти поділу з урахуванням побажання співвласників.

По першому варіанту поділу: виділити позивачу перелічені в експертизі відповідні приміщення, тобто частину нежитлового об'єкту пл. 77,17 кв.м. , реальна частка складає -37/100 (322 980 : 88 1426 буд ) що на 13/100 менше від частки, що ідеально належить. Виділити в користування другому співвласнику перелічені в експертизі відповідні приміщення, тобто частину нежитлового об'єкту пл. 133, 43 кв. м., реальна частка складає - 63/100 (558 446 : 881 426 буд ), що на 13/100 більше від частки, що ідеально належить.

Другий варіант поділу, запропонований експертом, передбачає виділення першому співвласнику відповідні приміщення, тобто частину нежитлового об'єкту пл. 83,85 кв.м., реальна частка складає -40/100 (350 938 : 881 426 буд), що на 10/100 менше від частки, що ідеально належить. Виділити в користування другому співвласнику відповідні приміщення, тобто частину нежитлового об'єкту пл. 126,75 кв.м., реальна частка складає - 60/100 ( 530 488 : 881 426 буд) що на 10/100 більше від частки, що ідеально належить.

По першому та другому варіантам поділу спірних нежитлових приміщень необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи: встановити перегородку в приміщенні торговельного залу літ. №4 та пробити дверний проріз з існуючого віконного прорізу в частину приміщення літ. №4

Ринкова вартість спірних нежитлових приміщень становить 4 482 988 грн.

Для першого варіанту вартість 1 кв. м. по торговельній площі становить 28 748 грн, по адміністративній площі - 11 724 грн. Сума грошової компенсації по торговельній площі: розбіжність в більший бік у першого співвласника на 13,12 кв. м. вартістю - 377 174 грн, тобто перший співвласник повинен виплатити другому співвласнику за розбіжність -

377 174 грн. По адміністративній площі: розбіжність в менший бік у першого співвласника становить - 41,25 кв. м. вартістю - 483 615 грн., тобто другий співвласник повинен виплатити першому - 483 615 грн.

Для другого варіанту сума грошової компенсації становить: по торговельній площі- розбіжність в більший бік у першого співвласника на 19,8 кв.м. вартістю - 569 210 грн, тобто перший співвласник повинен виплатити другому співвласнику - 569 210 грн. По адміністративній площі: розбіжність в менший бік у першого співвласника становить - 41,25 кв.м. вартістю - 483 615 грн., тобто другий співвласник повинен виплатити першому -

483 615 грн.

Позивач, зареєстрований приватним підприємцем, має двох найманих працівників, має можливість сплатити відповідачу компенсацію, а також має необхідність отримання більшої частини адміністративної площі приміщення (сейфової кімнати, кімнати для зберігання виробів для обміну, кімнати для працівників, сховище) для подальшого ведення підприємницької діяльності, оскільки займаєтьс саме торігвельною діяльністю у галузі торгівлі ювелірними та коштовними виробами ( магазин "Яшма").

Посилаючись на статті 15, 16, 183, , 355, 358, 364, 367 ЦК України, главу 26 ЦК України, пункти 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 №7, правову позицію Верховного Суду України у справі №6-1443цс16, позивач просить здійснити реальний поділ спірного майна між позивачем та відповідачем. Виділити позивачу частку у нежитловому приміщенні АДРЕСА_3, яке знаходиться по АДРЕСА_3 63/100, що складає: частина 17-4 - торгівельна зала - пл. 46,03 кв.м; 17-7 - коридор - пл.. 13,0 кв.м.; 17-8 - санвузол -пл. 2,5 кв.м.; 17-9 - коридор - пл.. 12,0 кв.м.; 17-10 - кабінет - пл.. 12,1 кв.м.; 17-11 - санвузол - пл.. 2,5 кв.м.; 17-12 - кабінет -пл. 9,0 кв.м.; 17-12-кабінет - пл.. 11,5 кв.м.; 17-13 - коридор - пл.. 10,3 кв.м.; 17-14-кабінет-пл. 14,5 кв.м. Виділити відповідачучастку у нежитловому приміщенні АДРЕСА_3, яке знаходиться по АДРЕСА_3 37/100, що складає:частина -17-4 - торгівельна зала - пл. 32,67 кв.м., 17-5 - склад - пл.. 4,9 кв.м.,17-6 - торгівельна зала - пл. 39,6 кв.м. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на проведення судової експертизи.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти позовної заяви, посилаючись на таке. В обґрунтування позову покладений висновок судової будівельно-технічної експертизи від 06.07.2018 № 125-040, який як один з варіантів поділу враховує побажання позивача. Позивач бажає отримати у власність на 56, 26 кв. м. більше, хоча частки сторін є рівними і не вказує про необхідність стягнення з нього на користь відповідача грошову компенсацію, що суперечить чинному законодавству та судовій практиці. Посилаючись на ст. 364 ЦК України відповідач не погоджується на одержання компенсації. Крім того, між сторонами існувала домовленість про певний порядок поділу приміщень на паритетній та рівноправній основі. Відповідачем була підготовлена мирова угода, яку позивач відмовився підписувати, затягуючи розгляд справи з метою одноособового використання спільного майна для ведення підприємницької діяльності.

Позивач та експерт, посилаючись на п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 №7, не вказують у своїх документах положення, які є їм невигідними, а саме: наявність можливості виділення частки у натурі, яка відповідає розміру часток у праві власності, та незгоду одного зі співвласників на одержання грошової компенсації. Зазначене викликає сумніви у правильності висновку експерта, наданого позивачем разом із позовом.

/

У запереченні на відзив представник позивача не погодилась з відзивом з таких підстав. Судовою будівельно-технічною експертизою згідно висновку № 125-040 від 06.07.2018 встановлені лише два варіанти поділу нежитлового приміщення в натурі. Сумніви відповідача у правильності вказаного висновку нічим не підтвердженні. Відповідач підтверджує факт ведення позивачем підприємницької діяльності з використанням спірного майна. Посилаючись на положення пунктів 6.1.3, 6.1.5, 6.3.21 Державних будівельних норм В.2.2-23:2009, вказує, що позивачу необхідні адміністративні площі для здійснення підприємницької діяльності. Вважає, що бажаний позивачем варіант поділу не тільки наближений максимально до ідеальних часток співвласників, а й дозволить продовжувати ведення господарської діяльності згідно технічних нормативів кожним зі співласників.

Ухвалою суду від 06.09.2018 року відкрите провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 25.10.2018.

Ухвалою суду від 17 січня 2019 року задоволено клопотання відповідача та долучено до матеріалів справи висновок судового експерта Лесків С.А, від 17 грудня 2018 року № 125-101 , складений на замовлення відповідача.

Ухвалою суду від 17.01.2019 року задоволено клопотання предсатпвника позивача та надано дозвіл ТУ ДСА України в Миколаївській області прийняти на депозитний рахунок в забезпечення позову від позивача 106 441, 00 грн на ім'я отримувача ОСОБА_6 в якості компенсації відповідачу вартості 13/100 частини спірного майна.

В клопотанні від 11.02.2019 представник позивача просить суд при вирішенні справи по суті врахувати та стягнути з відповідача 50% витрат на реконструкцію приміщення у розмірі 30 963, 50 грн, витрати на охоронну систему у розмірі 16 168, 00 грн, ремонтні роботи фасаду нежитлдового приміщення у розмірі 10 728, 60 грн, роботи по фасаду для закріплення металевого каркасу для реклами на загальну суму 10 706, 00 грн., судовий збір у розмірі 8 810, 00 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 9 000, 00 грн з урахуванням коштів, перечислених на депозитний рахунок в якості забезпечення позову у розмірі 106 441, 00 грн. та долучити до матеріалів справи письмові докази.

Протокольною ухвалою суду від 11 лютого 2019 року частково задоволено клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та повернуто представнику позивача докази на підтвердження майбутніх витрт на реконструкцію спірного приміщення, оскільки вимоги про стягнення таких витрат не заявлені позивачем у передбаченому цивільно-процесуальним законодавством порядку , отже додані докази не входять до предмету доказування в межах заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Губницька-Степанова А. О., повноваження якої підтверджуються ордером Серія НОМЕР_3 від 19.07.2018, Витягом з Єдиного реєстру адвокатів, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю Серія НОМЕР_5 від 18.10.2016, договором про надання правової допомоги від 19.07.2018 ( а. с. 11-13), позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в новій редакції позовної заяви та у запереченні на відзив, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник ОСОБА_2, повноваження якого підтверджуються копією ордеру Серія НОМЕР_4 від 24.10.2018, кожний окремо, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позов, та просили визначити порядок користування спірним майном , виходячи з варіанту висновку експерта від 17.12.2018 року. При цьому відповідач ОСОБА_4 зазначив суду, що погоджується на будь-який варіант, тобто визначений як першому, так і другому співвласнику ( аюо ліва, а бо права сторона спірних приміщень)

Вислухавши представника позивача, відповідача та его представника, дослідивши фактичні обставини справи, надані сторонами докази, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, а саме відносини поділу спільної власності, які регулюються відповідними нормами ЦК України.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач є співвласниками по 1/2 частки нежилового приміщення АДРЕСА_3, що складається з нежитлових приміщень загальною площею 213, 2 кв. м. на першому та другому поверхах житлового будинку літ. А-6 ( а. с. 3- 10).

Позивач ОСОБА_8 має статус фізичної особи-підприємця, який займається оптовою торгівлею годинниками та ювелірними виробами, іншими видами роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами в спеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна ( а. с. 27-29).

Інвентаризаційна вартість спірних нежитлових приміщень станом на 22.05.2018 відповідно до інформації Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 24.05.2018 на №3-198 від 20.04.2018 становить 881 426 грн. ( а. с. 37).

Відповідно до висновку №125-040 судової будівельно-технічної експертизи по заяві приватної особи ОСОБА_8 від 21.05.2018, складеного 06.07.2018 експертом судових експертиз Лесків С. А., ( а. с. 43-75) існує два варіанти реального поділу спірного майна. Реальна вартість спірних нежитлових приміщень становить 4 482 988 грн., вартість 1 кв. м. по торговельним площам становить 28 748 грн, по адміністративним площам - 11 724 грн.

Сума грошової компенсації по першому варіанту поділу:

- по торгівельним площам: розбіжність в більший бік у першого співвласника на 13.12 кв. м. вартістю 377 174 грн., тобто перший співвласник повинен виплатити другому співвласнику за розбіжність по торговельній площі - 377 174 грн.

- по адміністративним площам: розбіжність в менший бік у першого співвласника становить 41, 25 кв. м. Вартістю 483 615 грн, тобто другий співвласник повинен виплатити першому співвласнику за розбіжність по адміністративній площі - 483 615 грн.

Для другого варіанту поділу сума грошової компенсації становить:

- по торговельним площам: розбіжність в більший бік у першого співвласника на 19, 8 кв. м. Вартістю 569 210 грн, тобто перший співвласник повинен виплатити другому співвласнику за розбіжність по торговельній площі - 569 210 грн.

- по адміністративним площам: розбіжність в менший бік у першого співвласника складає 41, 25 кв. м. Вартістю - 483 615, тобто другий співвласник повинен виплатити першому співвласнику за розбіжність по адміністративній площі - 483 615 грн.

По першому та другому варіантам поділу спірних нежитлових приміщень, необхідно виконати такі ремонтно-будівельні роботи на загальну суму 11 500 грн: встановити перегородку в приміщенні торговельного залу літ. № 4 - 3500 грн, пробити дверний проріз з існуючого віконного прорізу в частину приміщення літ. № 4 - 8 000 грн.

В забезпечення заявлених позовних вимог ОСОБА_8 вніс на депозитний рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області 106441 грн. в якості компенсації за різницюу частках у праві спільної власності ( за першим варіантом експертизи ( 483 615 грн. - 377 174 грн. ) За другим варіатом експертизи компенсація, яку повинен сплатити перший власник другому (569 210 грн. - 483 615 грн.) жодною зі сторін не внесена.

Відповідно до висновку № 125-101 додаткової судової будівельно-технічної експертизи по заяві приватної особи ОСОБА_4 від 26.10.2018, складеного 17.12.2018 експертом судових експертиз Лесків С. А. ( а. с. 134-145) розробити додаткові варіанти реального поділу нежитлових приміщень АДРЕСА_3, згідно ідеальної частки співвласників, які були розроблені згідно заяви співвласника ОСОБА_8 (див. висновок №125-040 від 06.07.2018) не має можливості, так як запропоновані варіанти розроблені згідно нормативно-технічних вимог та площі приміщень, які виділяються співвласникам максимально наближені до ідеальних часток, тобто по 1/2 частині.

Фактично жодна зі сторін проти цього висновку ( в частині неможливості розроблення інших варіантів поділу приміщень в натурі) не заперечувала і додаткових клополтань про призначення судової експертизи не заявляли.

Як слідує з зазначеного висновку, на підставі вимог ДБН В.2.2.-9-2009 "Громадські будівлі та споруди. Основні положення" наказ Мінрегіонбуду України № 705 від 17.12.2009 та 15.07.2010 № 264 можливо визначити порядок користування між співвласниками, при цьому виділити в загальне користування такі нежитлові приміщення, на підставі того, що торговельні приміщення розташовані на першому поверсі в фасадній та лівій боковій частині, а всі допоміжні побутові приміщення (коридори, санвузли, кабінети) з окремим входом з задньої торцевої частини з боку дворової території на першому та другому поверсі в правій боковій частині, а саме: частину коридору №9 пл. 6,0 кв. м. З окремим входом з дворової території на першому поверсі, №13 сходова клітина - пл. 10,3 кв. м. на другому поверсі, № 11 - санвузол - пл. 2,5 кв. м. на другому поверсі. Загальна площа приміщень, яка виділяється в загальне користування між співвласниками - пл. 18, 8 кв. м., тобто на 1/2 частину - пл. 9, 4 кв. м. В зв'язку з зазначеним суду пропонується такий варіант визначення порядку користування нежитловими приміщеннями магазину: виділити в користування першого співвласника з ідеальною часткою - 1/2 частина: 1/2 частина 17-4 торговельна зала - пл. 39,35 кв. м., 17-5 - склад - пл. 4, 9 кв. м., 17-6 - торговельна зала - пл. 39, 6 кв. м., 17-12 - кабінет - пл. 11, 50 кв. м. Разом по частині нежитлового об'єкту пл. 95,35 кв. м. Загальна площа, що виділяється в користування першого співвласника з ідеальною часткою - 1/2 частина: становить - 104, 75 кв. м., що на 0, 55 кв. м. менше від ідеальної площі 105, 3 кв. м.

Виділити в користування другого співвласника з ідеальною часткою - 1/2 частина:

1/ 2 частина - 174 - торговельна зала пл. 39, 35 кв. м., 17-7 - коридор - пл. 13, 0 кв. м., 17-8 - санвузол - пл. 2, 5 кв. м., 17,9 - коридор - пл. 6, 0 кв. м., 17-10 - кабінет - пл. 12, 1 кв. м., 17-12 - кабінет пл. 9, 0 кв. м., 17-14- кабінет - пл. 14, 5 кв. м. Разом по частині нежитлового обєкту пл. 96, 45 кв. м. Загальна площа, що виділяється в користування другого співвласника з ідеальною часткою 1/ 2 частина: становить 105, 85 кв. м., що на 0, 55 кв. м. більше від ідеальної площі 105, 3 кв. м. Графічно порядок користування нежитловими приміщеннями наведений в додатку №1.

По наданому експертом порядку користування спірних нежитлових приміщень, необхідно виконати такі ремонтно-будівельні роботи загальною вартістю 15 500 грн.: встановити перегородку в приміщенні торговельного залу літ. №4 та в коридорі літ. №9-

5 500 грн, пробити дверний проріз з існуючого віконного прорізу в частину приміщення літ. №4 та в перегородці в частину прим. Літ. № 9 - 10 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Поняття спільної часткової власності визначено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються, зокрема, у дробовому вираженні.

Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Сторони у справі не можуть домовитися між собою щодо порядку поділу спільного майна про що свідчить наявність в матеріалах справи непідписаної сторонами мирової угоди. Між ними виник спір щодо варіантів поділу майна, яке належить їм на праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право на поділ спільної часткової власності, передбачене ст. 367 ЦК України. Наслідком поділу, як зазначено вище, є припинення права спільної часткової власності.

Отже, суд не погоджується з думкою позивача про обов'язкову його згоду на одержання грошової компенсації як умову поділу, так як мова в позові не йде про надання йому грошової компенсації замість права на частку у майні та її повне припинення, а в позові мова йде про поділ майна в натурі відповідно до частки, що є найбільш наближеною до ідеальної, та часткову компенсацію йому тієї незначної частки, яка не може бути виділена йому в натурі.

На думку суду, ст. 364 ЦК України, регулює відносини не щодо поділу спільної часткової власності між двома співвласниками, а щодо виділення частки у спільному майні, що належить на праві спільної часткової власності більше ніж двом співвласникам. Якщо майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, то можливий тільки поділ майна в натурі, виділ частки співвласника в натурі неможливий, бо це призводить до припинення спільної власності і фактично свідчить не про виділ, а про поділ майна. Це вбачається з ч. 2 ст. 364 ЦК України, в якій зазначено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Отже, ця норма вказує на припинення права спільної власності тільки для співвласника, який або одержує свою частку в натурі, або одержує її грошову компенсацію, для інших співвласників право спільної часткової власності не припиняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх позовних вимог та заперечень проти позову сторонами надано два висновки судово-будівельної експертизи: висновок №125-040 від 06.07.2018 та висновок № 125-101 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 17.12.2018, складені експертом судових експертиз Лесків С. А.

Також, аргументуючи при здійсненні реального поділу спільного майна, виділення йому частини майна по першому варіанту висновку №125-040 від 06.07.2018, позивач, надав докази, що підтверджую здійснення ним підприємницької діяльності та необхідність виділення йому саме цієї частини майна для продовження її здійснення.

Оцінюючи в сукупності три варіанти поділу майна, наведені експертом, вимогу позивача про виділення йому в натурі частини майна по першому варіанту висновку №125-040 від 06.07.2018, який включає як торговельні так і адміністративні площі, заперечення відповідача, суд погоджується з думкою позивача, що поділ спільного майна по першому варіанту висновку №125-040 від 06.07.2018 року забезпечує його можливість використовувати належне обом співвласникам майно за призначенням.

При цьому суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача стосовно того, що при визначенні порядку корситування за висновком експертизи від 06.07.2018 року буде порушене його право власності, оскільки, по-перше, він не надав достеменних доказів того, що можливо провести поділ іншим чином. По-друге, вимоги діючих державних будівельних норм та правил, не передбачають обов'язкової наявності в приміщеннях нежитлового призначення санвузлу та коидорів ( про що зазначав відповідач). До того ж, доказів того, яким чином буде використовуватися виділене йому приміщення в подальшому ОСОБА_4 суду не надав , (хоча суд звертав його увагу на таке в судовому засіданні) і на таке не посилався ( здійснення ним підприємницької діяльності, суміжність спірних приміщень з іншими , в яких ведеться підприємницька діяльність тощо) , а рішення суду не може грунтуватися на припущеннях. Також в силу положень ст.81 ЦПК України, суд не може самостійно збирати докази щодо предмету спору. По-третє, кожен з варіантів передбачає виплату компенсації одним зі співвласників іншому , проте таких дій ( щодо забезпечення реальності виплати компенсації ) ОСОБА_4 протягом розгляду справи судом не вчинив.

Крім того, перший варіант поділу відповідно висновку №125-040 від 06.07.2018 майна, є варіантом, який забезпечує такий поділ майна, що є спільною частковою власністю, коли кожному із співвласників може бути виділено відокремлену (ізольовану) частину спірних приміщень із самостійним виходом, що, на думку, суду гарантує їх право власності як абсолютне і не створює у майбутньому підґрунтя для виникнення спору між сторонами щодо майна, яке залишилось би в спільному користуванні, якби суд обрав варіант поділу, передбачений у висновку № 125-101 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 17.12.2018. Крім того, суд вважає, що обрання першого варіанту поділу відповідно до висновку №125-040 від 06.07.2018 не призведе до погіршення технічного стану майна та не порушить порядку ведення господарської діяльності позивача.

Також, висновком №125-101 від 17.12..2018 спростоване твердження відповідача про наявність інших варіантів поділу спірного майна. Як зазначено вище, експерт у цьому висновку підтвердив, що існує тільки два варіанти поділу в натурі спірного майна, які відповідають нормативно-технічним вимогам та площі приміщень, які виділяються співвласникам максимально наближених до ідеальних часток, тобто по 1/2 частині. Третій варіант, який запропонований експертом у цьому висновку, не передбачає можливості виділення сторонам відокремлених (ізольованих) приміщень і потребує залишення частини майна у спільному користуванні сторін.

Отже запропонований варіант судової експертизи № 125-101 від 17.12.2018 року взагалі не може бути прийнято судом до уваги, оскільки позов заявлено про поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності ( під терміном "поділ" мається на увазі організація ізольованих приміщень з самостійними виходами на земельну ділянку) , а не про порядок користування спільним майно, про що жодних вимог у передабаченому ЦПК порядку ні позивачем, ні відповідачем не заявлялося.

Отже визначення порядку користування вищезазначеним нежитловим приміщенням між сторонами у справі виходить за межі позовних вимог відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Також при визначенні першого варіанту судової експертизи від 06.07.2018 року суд виходить з того, що згідно технічного паспорту спірні приміщення мають більшу (ніж адміністративна та допоміжна) торгівельну площу - два торгівельних зали з виходом на центральну вулицю міста, загальною площею 118,3 кв.м., отже за комерційним призначенням цього о'бєкту є саме використання для торгівельної діяльності.

При цьому з технічного паспорту на спірний нежитловий об'єкт також вбачається, що основна площа є 170,3 кв.м., а допоміжна дорівнює 40,4 кв.м. За такого , за першим варіантом у власність відповідача переходить хоча і менша із загальної площі частка, проте уся ця частка складається з основної площі ( торгівельні зали та склад) , натомість у позивача значну частку складають саме допоміжні приміщення . Отже, цей варіант передбачає приблизно рівнозначну частину основної площі у обох співвласників , до того ж оптимизується виділення у власність позивача найбільш можливої із запропонованих варіанітів площі торгівельного залу, що є основним комерційним призначенням вказаного об'єкту.

Щодо твердження відповідача, що посилання позивача на пункти 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" не відповідають їх змісту, то суд виходить з того, що тлумачення норм права вищою судовою інстанцією, може враховуватися як сторонами при обґрунтуванні своїх вимог та заперечень, так і судом при ухваленні судового рішення з урахуванням конкретних фактичних обставин. Висновок суду не суперечить указаній постанові Пленуму Верховного Суду України, а також правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у справі №6-1443цс16, на яку посилається позивач.

Отже, оскільки сторони, як учасники спільної часткової власності, мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі, суд передає позивачу частину нерухомого майна - 63/100, яка є наближеною до розміру його частки без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна, а відповідачу - 37/100 часток. Враховуючи те, що в результаті поділу позивачу передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього в якості компенсації за відступлення від ідеальних часток грошову компенсацію - 106 441 грн. Достеменних доказів на підтвердження інших можливих варіантів поділу спірного майна , щоб відповідали розміру ідеальних часток у праві власності сторін, зі збереженням господарського та комерційного призначення цього майна - відповідач суду не надав.

Право спільної часткової власності сторін на нежитлові приміщення №17 магазину 4, яке знаходиться по вул. Соборній 2б в м. Миколаєві припиняється відповідно до вимог закону.

Також керуючись принципами розумності та справедливості, враховуючи, що ОСОБА_8 згідно визначеного варіанту отримує більшу частку із загальної площі нежитлових приміщень ( у складі адміністративних приміщень) суд не вбачає за доцільне стягувати з відповідача на коисть позивача відповідну частку витрат на встановлення перегородки в приміщенні торгового залу та влаштування двірного отвору , виазначені експертом.

Отже, позов на підставі зазначеного підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи принципи розумності та справедливості, пропорційності - з відповідача на користь позивача підлягають стягненню підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі - 8 810 грн. та половину витрат на проведення судової експертизи у розмірі 4 500 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити .

Здійснити реальний поділ нежитлового приміщення АДРЕСА_3, яке знаходиться по АДРЕСА_3, яке належить по 1/2 частці кожному на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Виділити ОСОБА_3 в натурі 63/100 часток у нежитловому приміщенні АДРЕСА_3, яке знаходиться по АДРЕСА_3 згідно першого варіанту Всиновку № 125-040 від 06.07.2018 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної судовим експертом Лесків С.А., 63/100, що складається з частини приміщення 17-4 - торгівельна зала, площею 46,03 кв.м. приміщення 17-7 - коридор, площею 13,0 кв.м., приміщення 17-8 - санвузол , площею 2,5 кв.м., приміщення 17-9 - коридор , площею 12,0 кв.м., приміщення 17-10 - кабінет, площею 12,1 кв.м., приміщення 17-11 - санвузол, площею 2,5 кв.м., приміщення 17-12 - кабінет , площею 9,0 кв.м., приміщення 17-12-кабінет, площею 11,5 кв.м., приміщення 17-13 - коридор, площею 10,3 кв.м., приміщення 17-14-кабінет, площею 14,5 кв.м.

Виділити ОСОБА_4 в натурі 37/100 часток у нежитловому приміщенні АДРЕСА_3, яке знаходиться по АДРЕСА_3 37/100, що складається з частини приміщення 17-4 - торгівельна зала, площею 32,67 кв.м., приміщення 17-5 - склад, площею 4,9 кв.м., приміщення 17-6 - торгівельна зала , площею 39,6 кв.м.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на нежитлові приміщення АДРЕСА_3, яке знаходиться по АДРЕСА_3 .

Стягнути на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_3 106441 грн в якості компенсації за відступлення від ідеальних часток, які зберігаються на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Миколаївській області як залогові кошти від ОСОБА_8 згідно ухвали суду від 17 січян 2019 року по справі /№ 490/5934/18.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 8810 грн сплаченого судового збору та 4500 грн витрат на проведення судової експертизи

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 21 лютого 2019 року.

Позивач: ОСОБА_3, АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, АДРЕСА_2 ІНН НОМЕР_2.

Суддя Гуденко О.А.