ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» лютого 2019 року

м. Харків

справа № 642/6856/13-ц

провадження № 22ц/818/1247/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Кругової С.С.,

за участю секретаря - Ігнатової Т.В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1, представник заявника - ОСОБА_2,

заінтересовані особи - ОСОБА_3, Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року в складі судді Гримайло А.М.

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання судового рішення.

Заява мотивована тим, що він хворіє, на лікування витрачає значні кошти, інших доходів у нього немає, що є обставинами, які ускладнюють на даний час виконання судового рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року, в якій ухвалою Ленніського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року виправлено описку, заяву ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відстрочити на один рік виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 12 718,18 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального права.

Вказав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги заяви. Зазначив, що стан його здоров'я та скрутне матеріальне становище є обставинами, які ускладнюють на даний час виконання судового рішення.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивована тим, що вказані ОСОБА_1 у заяві обставини не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто матеріальну шкоду, спричинену залиттям квартири в сумі 12 718, 18 грн. та судовий збір в розмірі 229, 41 грн. (т.1, а. с. 111-115).

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2013 року виконано та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 12 718, 18 грн. (т.5, а. с. 167, зворот).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (т.5, а. с.40-41).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2016 року за заявою ОСОБА_3 допущено поворот виконання вказаного рішення і з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 отримані на виконання судового рішення грошові кошти в сумі 12 718, 18 грн. (т.5, а. с. 212-214).

Із змісту повідомлення Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 06 квітня 2017 року (т.6, а. с. 12-13) вбачається, що на виконання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшов виконавчий лист по справі № 642/6856/13-ц, виданий 03 березня 2017 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми в розмірі 12 718, 18 грн.

07 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №53723713.

У зв'язку з невиконанням рішення суду 13 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника, копію якої надіслано на адресу Київського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України м. Харкова.

Відповідно до довідки Київського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України м. Харкова (т.6, а. с.14) у зв'язку з надходженням постанови відділу державної виконавчої служби м. Харкова від 13 квітня 2017 року за виконавчим провадженням № 53727313, яка надійшла до Управління 27 квітня 2017 року, проводиться утримання з пенсії ОСОБА_1 Починаючи з червня 2017 року утримані суми перераховуються на розрахунковий рахунок Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. За період з червня по серпень 2018 року утримано: червень 2018 - 381, 39 грн.; липень - 314, 99 грн.; серпень - 314, 99 грн. Станом на теперішній час залишок боргу складає 9239, 25 грн.

Відповідно до довідки Київського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України м. Харкова від 05 жовтня 2018 року № 183 (т.6, а. с. 15) за період з вересня по жовтень 2018 року утримано: вересень 2018 року - 314, 99 грн.; жовтень - 314, 99 грн.

Із змісту заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання судового рішення вбачається, що він з 1998 року перебуває на диспансерному обліку лікаря кардіолога-ревматолога, дільничного терапевта в поліклініці «Харківська клінічна лікарня на залізничному транспорті № 2 філії «Центр охорони здоров'я» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» з діагнозом: ревматична хвороба серця з дитинства, комбінована митральна вада з переважним стенозом та недостатністю трикуспідального клапану 3 ст., СН 2 ст., хронічний поліартрит, артроз-артрит суглобів, НФС 1 ст.; супутні захворювання: хронічний пієлоцистит, сечо-кам'яна хвороба, хронічний гайморит, саркоідоз. Він неодноразово проходив стаціонарне лікування. На теперішній час проходить амбулаторне лікування серцево-судинними препаратами, препаратами НПВС, кардіопротекторами, кардіотоніками, вітамінами. В 2011 році у зв'язку з вказаними захворюваннями встановлена друга група інвалідності.

Відповідно до довідок від 23 липня 2018 року та 05 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України Київське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України м. Харкова і отримує пенсію по інвалідності та в період з лютого 2018 року по липень 2018 року отримав 9373, 93 грн., в період з вересня 2018 по жовтень 2018 - 3149, 92 грн.( т.6, а. с. 11, 15).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як вбачається з частин 1, 3, 4 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Аналогічне положення міститься у частині 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об'єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 грудня 2018 року у справі № 264/2548/16-ц.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не довів належними та допустимими доказами існування обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду відповідно до статті 435 ЦПК України.

Такі висновки повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених в ухвалі доказів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що підставою для відстрочки виконання судового рішення є стан його здоров'я та викликане цим скрутне матеріальне становище колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки як вбачається з копій витягів з історій хвороб, захворювання, наявні у ОСОБА_1, мають хронічний характер, що дає підстави вважати, що у разі відстрочки виконання вищевказаної ухвали на один рік, про що просив заявник, його стан здоров'я та матеріальний стан не зміниться.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 призначено операцію, і він проводить збір коштів на її оплату ним не надано.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник надали до суду апеляційної інстанції документи щодо стану здоров'я ОСОБА_1, які не спростовують того, що хвороби ОСОБА_1 мають хронічний характер.

В свою чергу ОСОБА_3 також надала для огляду індивідуальну програму хворого, з якої вбачається, що вона хворіє на тяжку хворобу та потребує значних коштів на лікування. При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що ОСОБА_3 є пенсіонером, має третю групу інвалідності.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він звернувся з новим позовом до Ленінського районного суду м. Харкова суду і наразі він перебуває на розгляді не є обставиною для відстрочення виконання ухваленого раніше судового рішення.

Аналізуючи наведене, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність обставин, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення суду або про неможливість його виконання.

За таких обставин судова колегія вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відстрочення виконання ухвали суду.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права. Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та наявним у ній доказам, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді І.О.Бровченко

С.С. Кругова

Повний текст постанови складено 27 лютого 2019 року