Справа № 346/5209/18
Провадження № 2-п/346/5/19
УХВАЛА

28 лютого 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого-судді -- Потятинника Ю.Р.,

з участю: секретаря -- Гайової Г.Ф.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідача ОСОБА_3 про скасування заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 28.11.2018р. за позовом ТОВ «Автокредит Плюс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача по справі звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 28.11.2018р., яким задоволено позов ТОВ «Автокредит Плюс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості договором лізингу.

Заяву мотивує тим, що відповідач не отримував повістки про судове засідання у зв'язку зі зміною фактичного місця проживання з 31.10.2018, що підтверджується копією договору оренди приміщення.

У зв'язку з цим, відповідач був позбавлений права на здійснення свого захисту при розгляді вказаної справи та долучення доказів, які позивач, на їхню думку, умисно приховав, у зв'язку з чим, суд був позбавлений можливості повно та об'єктивно здійснити розгляд справи.

Відповідно до умов договору: лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу (надалі - "Предмет лізингу"), наи?менування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в п.14.1.1 заяви про приєднання до договору, додатку 1 «Специфікація» (надалі - "Специфікація"), а лізингоодержувач зобов'язується прии?няти предмет лізингу та сплачувати щомісячні платежі та платежі по відшкодуванню витрат лізингодавця, пов'язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов цього договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством).

Згідно з преамбулою договору, він укладений на основі Закону України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до положення, що міститься в ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг»: відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України: сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У ч.2 ст. 799 ЦК України зазначено, що договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Аналогічна позиція висвітлена у правовому висновку ВС України у справі за № 6-648цс16 та Постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Першої судової палати КЦС по справі №755/6025/15-ц від 13.06.2018, де вказано, що судами першої та апеляційної інстанцій не надано правової оцінки тому, що лізингова угода від 10 червня 2014 року № 20131050/1 є нікчемною в силу порушення імперативних вимог щодо її нотаріального посвідчення та не створила юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з її недійсністю. Нікчемний правочин є недійсним з усіма його умовами та не створює для сторін зобов'язань, що в ньому закріплені.

Висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача лізингових платежів, пені, штрафу суперечать вимогам статті 216 ЦК України щодо наслідків недійсності нікчемного правочину…

За таких обставин, касаційний суд скасовує рішення суду першої та апеляційної інстанцій у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення обставин, що мають значення для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.»

Так, згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

21.12.2017 року між позивачем та відповідачем шляхом заповнення заяви про приєднання до публічного договору №АВН0А!00000002 (далі - договір, заява), було укладено договір лізингу транспортного засобу Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1, бежевого кольору.

Відповідно до полежень договору: «Пристріи? GPS» означає пристріи? прии?ому-передачі даних для супутникового моніторингу автомобілеи?, до якого він приєднании?, використовуючии? (супутникові системи) Global Positioning System для точного визначення місцезнахождения автомобіля.

п. 3.13.: На період строку лізингу лізингодавець встановлює на предметі лізингу пристріи? GPS, та здіи?снює моніторинг предмету лізингу.

п. 4.2. Усі платежі за договором лізингоодержувач зобов'язании? здіи?снювати в національніи? валюті Украі?ни (гривнях) відповідно до графіку та умов цього договору шляхом перерахування грошових коштів на транзитнии? рахунок відкритии? в ПАТ «Акцент Банк» для подальшого зарахування на поточнии? рахунок лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсаціі?) частини вартості предмета лізингу; комісію лізингодавцю за надання предмету лізингу, відсотки за користування предметом лізингу (далі - «відсотки»); комісію за проведення щомісячного моніторингу предмета лізингу (далі - «комісія»); платежі по відшкодуванню витрат адміністративних штрафів, пов'заних з порушеннями лізингоодержувача, платежі по відшкодуванню інших витрат лізингодавця, що пов'язані з виконанням цього договору (в т.ч не зазначені в договорі, але що можуть виникнути у лізингодавця при виконанні договору).

Відповідно до п. 4.3. авансовии? лізинговии? платіж (включає в собі платіж по відшкодуванню лізингодавцю витрат вартості та встановлення пристрою GPS, витрат лізингодавця по оплаті пенсіи?ного збору, відшкодуванню витрат при реєстраціі? предмету лізингу) лізингоодержувач зобов'язании? сплатити протягом трьох банківських днів з моменту надання рахунку лізингодавцем.

Відповідно до п. 14.1.3. : щомісячні платежі включають в себе, зокрема, комісію за проведення щомісячного моніторингу предмета лізингу.

Таким чином, на автомобіль, який є предметом лізингу, лізингодавець встановив GPS пристрій, з метою безперервного відстеження місцязнаходження авто. Лізингоодержувач у свою чергу повністю компенсував вартість такого пристрою лізингодавцю (авансовим платежем) та компенсував послуги щомісячного моніторингу транспортного засобу.

Лізингоодержувач належним чином виконував всі грошові зобов'язання відповідно до умов договору до моменту викрадення автомобіля.

09.05.2018 автомобіль, що був предметом лізингу був викрадений в лізингоодержувача, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) .

Відповідач звернувся до лізингодавця з вимогою по надання даних про переміщення автомобіля та його поточне місцезнаходження, однак у відповідь почув, що GPS пристрій підключений не був і в них відсутні будь-які відомості з цього приводу.

Таким чином, позивач фактично ввів в оману відповідача щодо встановлення в такому автомобілі пристрою здійснення моніторингу його місцязнаходження та здійснення безперервного моніторингу місцезнаходження автомобіля, хоча в нього мала бути наявна така інформація, оскільки перевірка роботи пристрою мала відбуватися щомісячно, адже лізингоодержувач сплачував за неї окрему щомісячну плату.

Відповідно до ст. 230 ЦК України: якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до п. 11.2. договору : сторони діи?шли до згоди про те, що на протязі 10 (десяти) робочих днів з дня закінчення строку лізингу передбаченого договором, при обов'язкових умовах сплати лізингоодержувачем в повному обсязі заборгованості, сплати можливих штрафних санкціи? та відшкодування витрат, збитків лізингодавцю, та при обов'язковіи? відсутності відмови лізингодавця від договору (розірвання договору) відповідно до умов договору та чинного законодавства, лізингодавець зобов'язании? підписати акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності .

Відповідно до п. 1.1 договору: цеи? договір є змішаним договором, в якому містяться положення договору фінансового лізингу та договору купівлі-продажу (в частині переходу права власності.

Таким чином, транспортний засіб на момент викрадення та на сьогоднішній момент перебуває у власності лізингодавця. При цьому, він безпідставно вимагає виплатити всі грошові зобов'язання, що було умовою викупу автомобіля та переходу права власності на авто. Представник відповідача вважає позицію позивача такою, що порушує умови договору, публічного порядку та принципам справедливості та верховенства права. Адже фактично впродовж дії договору до моменту викрадення автомобіля між сторонами виникали відносини щодо платного користування транспортним засобам і відповідно на такій підставі повинні регулюватися нормами про найм транспортних засобів.

На підставі вищевказано представник відповідача просить переглянути заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року (повний текст від 03.12.2018) по справі № 346/5209/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав письмові заперечення проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення . Своє заперечення мотивує тим, що вважають заяву про перегляд заочного рішення необґрунтованою, таку яка не підлягає задоволенню, а причини неявки у судове засідання відповідачем не поважними з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, для задоволення заяви про перегляд заочного рішення потрібно одночасне існування двох умов: причини не явки у судове засідання та (або) не повідомлення про причини неявки, а також не подання відзиву на позовну заяву будуть визнані судом поважними і докази, на які відповідач посилається, мають істотне значення для привільного вирішення справи.

В заяві відповідач стверджує, що не з'явився у судове засідання та не подав відзиву на позовну заяву через не отримання останнім повістки, у зв'язку з зміною фактичного місця проживання з 31.10.2018 року, та надає копію договору оренди приміщення. Сам по собі факт укладання договору оренди житлового приміщення не можна вважати поважною причиною не подання заперечення на позовну заяву та не участі у судовому засіданні.

Звертають увагу суду, що в заяві йдеться лише про неотримання судової повістки про виклик до суду, однак відповідач не вказує, що він не отримував копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження про справі, а від так вважають що позивач був повідомлений про існування судового провадження та вимог позивача щодо стягнення заборгованості та він мав змогу заперечувати проти задоволення позовної заяви та використати всі права надані йому процесуальним законодавством.

Також, про факт обізнаності відповідача, про існування судового провадження, вимог позивача, можливість отримати кореспонденцію на адресу, яка вказана у позовній заяві свідчать наступні обставини:

-24 вересня 2018 року позивачем була направлена вимога на адресу відповідача: 78228, Івано-Франківська область с. Баб'янка, вул. Українська, буд 291, що підтверджується описом та поштовою накладною.

-31.10.2018 року відповідач надіслав лист - відповідь на адресу представника позивача, що свідчить про отримання вимоги та кореспонденції на адресу зазначеною у позовній заяві.

З цих підстав, вважають що дії відповідача стосовно не з'явлення в судове засідання та (або) не повідомлення про причини неявки, та не подання відзиву на позов не можна визнати поважними.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як зазначалося у позовній заяві 21.12.2017 року відповідач на підставі особистого волевиявлення надав свою згоду на приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу (далі -публічний договір) на умовах визначений публічним договором, що розміщений на офіційному веб-сайті позивача www.planetavt.ua. Зазначені обставини підтверджуються заявою про поєднання до публічного договору № ABHOA!00000002 від 21.12.2017. Відповідач особистим підписом підтвердив, що заява про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи разом складають договір фінансового лізингу (далі «Договір»).

Договір був укладений відповідно до Цивільного законодавства та ЗУ «Про фінансовий лізинг».

Статтею 806 ЦК України, а також ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 року №723/97 передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Форма договору лізингу предметом якого виступає транспортний засіб визначається виходячи з загальних положень про найм (оренду), а загальні положення про найм викладені виключно в параграфі 1 глави 58 ЦК України. Застосування до фінансового лізингу норм, що регулюють окремі види найму (оренди), чинним законодавством не передбачено. Отже, вважати за обов'язкову умову нотаріального посвідчення договору лізингу транспортного засобу неможна, оскільки стаття 799, яка вимагає щоб «Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи нотаріально посвідчується», не відноситься до загальних положень про найм викладених в параграфі 1 глави 58 ЦК України. Отже питання обов'язковості, саме обов'язковості нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу транспортного засобу є розмитим.

Підсумовуючи зазначили, оскільки цивільним законодавством не передбачений прямий обов'язок нотаріально посвідчувати договір фінансового лізингу транспортного засобу, стороною якого є фізична особа, враховуючи презумпцію правомірності правочину приходимо до висновку, що укладений договір не можна вважати нікчемним відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Проте відповідач з зустрічним позовом про визнання правочину недійсним з застосуванням реституції не звертався.

Враховуючи викладене, вважають, що договір укладений між позивачем та відповідачем є такий, який породжує взаємні права та обов'язки, доти його недійсність не буде встановлена судом.

Відповідно до розділу 8 Публічного договору, що розміщений на офіційному веб-сайті Позивача www.planetavto.ua подія дефолту вважається будь-яка з наступних подіїй:

а)затримання сплати Лізингоодержувачем Щомісячних платежів частково або в повному обсязі щонаи?менше на один календарних? місяць;

б)перевищення Заборгованості більш як на 10% від вартості Предмета лізингу, зазначеної? в специфікаційї;

в)несплата Лізингоодержувачем більше однією? виплати, яка перевищує 5% від вартості Предмета лізингу, зазначеноі? в Специфікаціі?;

г) з урахуванням умов статті 6.2.5 Договору Предмет лізингу став недоступним для Лізингодавця внаслідок ненаходження и?ого за останньою адресою базування;

д) недотримання Лізингоодержувачем будь-якоі? заяви чи запевнення, що визначені у статті 10.1 Договору;

ж) подання лізингоодержувачем повідомлення про неспроможність виконати своі? зобов'язання за договором, за відсутності клопотання, поданого згідно із статтею 6.6.2 цього договору, або відмови у и?ого задоволенні;

и) недотримання лізингоодержувачеч зобов'язань, передбачених статтями 6.2.3-6.2.8, 6.2.14, 6.2.15 цього договору

з) у випадку викрадення або втрати предмета лізингу, незалежно від того був такии? випадок визнании? страховим чи ні.

й) у випадку, якщо предмет лізингу знищении?, пошкоджении? і не може бути відновлении? (в т.ч. при повніи? конструктивніи? загибелі відповідно до умов страхування предмету лізингу), незалежно від того був такии? випадок визнании? страховим чи ні. л) лізингоодержувач прострочив прии?мання предмету лізингу на строк понад 10 (десять) календарних днів.

к) інше істотне порушення лізингоодержувачем умов цього договору. Для цілеи? підпунку «м» статті 8.1 договору, не вважається істотним лише таке порушення умов договору, яке виключно на розсуд лізингодавця завдало несуттєвоі? шкоди лізингодавцю та було усунене лізингоодержувачем протягом 10 днів від дати настання такого порушення.

У разі настання подіі? дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу каналами зв'язку повідомлення про настання подіі? дефолту (надалі - "повідомлення про дефолт") та повернення предмета лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеноі? інформаціі?, лізингодавець ставить вимогу про повернення забогованності за фактичнии? строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов'язань за цим договором. Повернення предмета лізинга здіи?снюється за адресою, вказаною у повідомленні про дефолт.

Відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечувати збереження автомобілю, справність охоронного пристрою GPS, до закінчення терміну діі? договору. У разі виникнення несправності охоронного пристрою предмета лізингу негаи?но повідомити про це позивача (п. 6.7 договору). Відповідач не звертався до позивача з заявою про пошкодження охоронного пристрою GPS , а факт викрадення у позивача предмету лізингу не позбавляє його обов'язку виконувати взяті на себе зобов'язання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника відповідача підставна і підлягає до задоволення, оскільки відповідач посилається на те, що не був повідомлений про час і місце судового засідання, у зв'язку зі зміною фактичного місця проживання з 31.10.2018, що підтверджується копією договору оренди приміщення. Належних підтверджуючих документів про вручення йому судової повістки не має. Також, істотними для правильного вирішення справи суд знаходить наведені представником відповідача посилання та доводи щодо форми укладення і дії договору лізингу та на факт крадіжки автомобіля, який був предметом лізингу, про що позивач не повідомив суду, обставини застосування охоронного пристрою. Дані обставини не досліджувались судом. Тому, суд відкидає доводи позивача і вважає, що слід скасувати заочне рішення від 28.11.2018р. та призначити справу до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 ч.2, 280-288 ЦПК України ,----

У Х В А Л И В:

Скасувати заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 28.11.2018 р. у справі за позовом позов ТОВ «Автокредит Плюс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Справу призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, на 02.05.2019 р. на 10 год.

Визначити відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов'язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред'явити зустрічний позов.

Встановити позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої - п'ятої ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої - п'ятої ст.178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua/.

Копію ухвали вручити позивачу та надіслати відповідачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Потятинник Ю. Р.