Ухвала

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 761/6734/17

провадження № 61-2863ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України про визнання протиправним запису про обтяження та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України про визнання протиправним запису про обтяження та зобов'язання вчинити дії.

Позов обґрунтовано тим, що 27 вересня 2013 року Кримською філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано обтяження легкового автомобіля позивача KIA RIO НОМЕР_1 2012 року випуску, колір - сірий, об'єм двигуна 1396 куб. см, а саме «арешт рухомого майна» в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Підставою для обтяження рухомого майна стала ухвала Ленінського районного суду м. Севастополя від 17 вересня 2013 року у справі № 764/844/13-к. Позивач стверджувала, що дії реєстратора Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України є незаконними, оскільки згідно з повідомленням Державної судової адміністрації України від 07 грудня 2016 року електронна копія ухвали Ленінського районного суду м. Севастополя від 17 вересня 2013 року у справі № 764/844/13-к до Єдиного державного реєстру судових рішень не надсилалася та на час подання позову у вказаному реєстрі була відсутня. Крім того, зазначала, що листом Апеляційного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року повідомлено, що згідно з даними АСЕД «Апеляція» матеріали кримінального провадження № 764/844/13-к в порядку статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до суду не надходили та не розглядалися. Переконувала, що оскільки відповідач здійснює ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, відтак продовжує обмежувати право розпорядження автомобілем шляхом незаконного накладення обтяження на автомобіль позивача.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила визнати протиправними дії відповідача Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України щодо внесення в Державний реєстр обтяжень рухомого майна запису від 27 вересня 2013 року 11:11:15 за № 13925798 про обтяження автомобіля, а саме, «арешт рухомого майна»; зобов'язати відповідача ДП «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України внести зміни до запису про обтяження автомобіля та стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 січня 2019 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року скасовано. Провадження у цій справі за позовом ОСОБА_1 закрито.

05 лютого 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 січня 2019 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційне провадження в частині оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року не підлягає відкриттю з таких підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині треті цієї статті.

Частиною другою статті 17 ЦПК України встановлено, що не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз вказаних норм процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягають рішення суду першої інстанції лише після їх перегляду в апеляційному порядку.

Проте заявник оскаржив у касаційному порядку рішення суду першої інстанції, яке не було предметом перегляду по суті судом апеляційної інстанції.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року необхідно відмовити.

Водночас касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в частині оскарження постанови Київського апеляційного суду від 08 січня 2019 року не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до неї не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 921,00 грн.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи вищевикладене, судовий збір за подання касаційної скарги на постанову апеляційного суду, якою закрито провадження у справі, становить 384,20 грн (1921,00 грн х 0,2).

Судовий збір сплачується за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - 6007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал платіжного документу про сплату судового збору.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України про визнання протиправним запису про обтяження та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в частині оскарження постанови Київського апеляційного суду від 08 січня 2019 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 27 березня 2019 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак