РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10846/19

Провадження № 2/643/4149/19

03.10.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 125674 грн. 77 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг б/н від 12.12.2014, згідно якої отримав кредит у розмірі 100000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті «www.privatbank.ua», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Для погашення кредиту банк надав відповідачу інструменти, передбачені договором, а саме п.2.1.1.12.3, відповідно до якого поповнення картрахунку здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх Банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6). АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач на надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, в зв`язку з чим станом на 30.05.2019 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 139749 грн. 77 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 101355 грн. 91 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 38393 грн. 86 коп. Позивач зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, та кредитодавець може на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 125674 грн. 77 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 101355 грн. 91 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 12.12.2014 по 09.03.2019 у розмірі 24318 грн. 86 коп.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою судді від 11.07.2019 провадження по справі відкрито й призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У встановлений строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з нього на користь позивача фактично отриману суму кредитних коштів за кредитним договором від 12.12.2014, в іншій частині позову відмовити. На обґрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на те, що 12.12.2014 між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 100000,00 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримавши платіжну картку. За наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача становить 125674,77 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 101355,91 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 12.1.2014 по 09.03.2019 - 24318,86 грн. У заяві позичальника від 12.12.2014 процентна ставка не зазначена. На обґрунтування позовних вимог в частині стягнення процентів позивач посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яким зокрема, визначена процентна ставка після закінчення пільгового періоду, права та обов`язки клієнта і банку, відповідальність сторін. При цьому позивачем не підтверджено, що саме ці Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що надані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Надані позивачем Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Відповідач зазначає, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які надані позивачем до позову, не визнаються відповідачем, не містять його підпису, отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач підписанням анкети-заяви приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, та заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З наданої виписки з карткового рахунку та розрахунку заборгованості чітко прослідковується, що відповідачу встановлено кредитний літі та вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, отримував гроші через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, частково сплачував заборгованість за договором. Відповідача ознайомлено саме із зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. На підставі п.2.1.1.5.5 договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Зобовязання відповідача сплатити проценти за користування кредитними коштами визначено ст. 1054 ЦК України та зазначено у п.2.1.1.12.6 договору.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

12.12.2014 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якого отримав кредит за кредитною карткою у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 100000,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті «www.privatbank.ua», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.13).

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує факт укладення з позивачем договору б/н від 12.12.2004, згідно якого він отримав кредит за кредитною карткою у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 100000,00 грн.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 12.12.2014 банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси.

Відповідач свої зобовязання за договором б/н від 12.12.2014 належним чином не виконав.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 12.12.2014, станом на 30.05.2019 наявна заборгованість у розмірі 125674 грн. 67 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 101355 грн. 91 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 12.12.2014 по 09.03.2019 у розмірі 24318 грн. 86 коп. (а.с.6-12).

З наданих позивачем виписки з карткового рахунку та розрахунку заборгованостівбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, отримував гроші через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, частково сплачував заборгованість за договором.

Відповідач не заперечує факт наявності в нього заборгованості за тілом кредиту за договором б/н від 12.12.2014, розрахунок заборгованості ним не спростований.

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними і допустимими доказами.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 12.12.2014, що підписана відповідачем, відсутні умови договору про порядок та розмір нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за користування кредитними коштами, а також проценти за період з 12.12.2014 по 09.03.2019 у розмірі 24318 грн. 86 коп.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з Тарифів Банку» в ПриватБанку, Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з Тарифів Банку», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин - 12.12.2014, до моменту звернення до суду із вказаним позовом - 09.07.2019, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату і розмір процентів та комісії, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12.12.2014 шляхом підписання заяви-анкети.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Вищезазначене узгоджується з постановою Верховного Суду України від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Враховуючи вищевикладене, а також, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті,суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 101355 грн. 91 коп.

Підстави для задоволення решти позовних вимог відсутні з вищевикладених підстав.

При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. (а.с.1)

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1549 грн. 29 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 141, 247 ч.2, 264-265, 274 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», юридична адреса: м. Київ 01001, вул. Грушевського 1Д, , рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.12.2014, що утворилась станом на 30.05.2019, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 101355 (сто одну тисячу триста п`ятдесят п`ять) грн. 91 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1549 (одну тисячу п`ятсот сорок дев`ять) грн. 29 коп., а всього стягнути 102905(сто дві тисячі дев`ятсот п`ять) грн. 20 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Поліщук