Справа №710/1416/17
Номер провадження 2/710/106/19
УХВАЛА

про закриття провадження

28.02.2019 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Побережної Н.П.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Шполянської міської ради до ОСОБА_3 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2017 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій Шполянська міська рада просить зобов'язати відповідача знести самочинно збудований об'єкт у пятнадцятиденний строк .

Свій позов позивач мотивує тим, що рішенням Шполянської міської ради від 24.12.2013 за № 33-4.48/VI ОСОБА_3 надано в оренду земельну ділянку для встановлення металевого тимчасового гаража по вул. Леніна (Соборна), 10, площею 30 м2. Відповідно до вищезазначеного рішення укладено договір оренди землі №855 від 30.01.2014, строком на п'ять років. Комісією Шполянської міської ради 04.07.2016 проведено обстеження земельної ділянки біля будинку за адресою м. Шпола, вул. Соборна, 10, та встановлено, що всупереч рішення Шполянської міської ради від 24.12.2013 №33-4.48/VI на вищезазначеній земельній ділянці ОСОБА_3 будовано капітальну двоповерхову споруду. Шполянською міською радою не приймалось рішення щодо передачі відповідачу у власність (користування) вищезгаданої земельної ділянки для будівництва будівель та споруд. На земельну ділянку біля будинку за адресою м. Шпола, вул. Соборна, 10, існують обмеження щодо капітального будівництва. Листом від 05.07.2016 №01-21/544 та листом від 04.10.2016 №01- I 1041 Шполянська міська рада зверталась до відповідача з вимогою про вжиття заходів щодо звільнення земельної ділянки від самочинно збудованого об'єкта. 06.12.2017 відповідачу надіслано претензію про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, однак станом на 15.12.2017 ОСОБА_3 не вжито жодних заходів для усунення порушення. Позивач вважає, що збудована будівля є обєктом самочинного будівництва та порушує права Шполянської міської ради як власника земельної ділянки. Тому позивач і звернувся до суду із даним позовом.

Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що його батькові ще у 1980 році було надано дозвіл на встановлення гаража. Батько встановив гараж. Відповідач же лише підтримує гараж в належному стані.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 27.12.2017 позовна заява була залишена без руху у звязку з тим, що позивач не вказав в позовній заяві попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, не зазначив підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також не сплатив судовий збір. Позивач усунув зазначені недоліки.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 04.01.2018 було відкрито провадження по справі.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 19.06.2018 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 29.08.2018 було зупинено провадження у справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 13.02.2019 було поновлення провадження у справі.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Шполянської міської ради Черкаської області №33-4.48/VI від 24.12.2013 ОСОБА_3 було надано в короткострокову оренду терміном на 5 років земельну ділянку із забудованих земель Шполянської міської ради площею 30 м2, по вул. Леніна, 10, відповідно до виготовленого ситуаційного плану для розміщення металевого тимчасового гаража (а.с.5).

30.01.2014 між Шполянською міською радою та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі №855, за яким ОСОБА_3 було надано в строкове платне користування земельну ділянку для встановлення тимчасового гаража в районі багатоквартирного житлового будинку № 10 по вул. Леніна м. Шпола. Земельна ділянка має загальну площу 30 квадратних метри, характеристика земельної ділянки придатна для гаражного будівництва. Договір укладено на 5 років. Сторони дійшли згоди, що договір діє до 31 грудня того року, в якому термін дії договору. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 148,06 грн. в рік , що становить 4% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки: 3701,40 грн. станом на 2014 рік, відповідно до рішення Шполянської міської ради. Орендна плата вноситься щорічно до 15 серпня на рахунок Шполянської міської ради при цьому рахунок про сплату орендної плати орендодавцем не виставляється (а.с.6-7).

Згідно з повідомленням Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області №01-26/2297 від 29.08.2016 згідно з генеральним планом забудови міста Шпола до 2000 року розробленого Українським державним інститутом проектування міст «Діпромісто» м. Київ у 1982 році, земельна ділянка по вул. Соборній (згідно з доданим графічним матеріалом) знаходиться на резервній території під п'ятиповерхову забудову громадського центру міста. На дану земельну ділянку існують обмеження щодо капітального будівництва, яке не відповідає генеральному плану (а.с.12).

Відповідно до повідомлення міського голови ОСОБА_4, адресованого ОСОБА_3 за №01-21/1041 від 04.10.2016, постійною депутатською комісією з питань екології, охорони довкілля та регулювання земельних відносин вирішено відмовити ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку площею 54,6 м2 за адресою м. Шпола вул. Соборна, 10. Також зазначено, що комісією Шполянської міської ради 04.07.2016, з виїздом на місце, було проведено обстеження земельної ділянки біля будинку за адресою м. Шпола, вул. Соборна 10. Комісією встановлено, що земельну ділянку орієнтовною площею 54,6 м2, яка розташована біля будинку за адресою м. Шпола вул. Соборна 10, ОСОБА_3 забудував двоповерховою будівлею. Шполянською міською радою не приймалося рішення щодо передання (надання) ОСОБА_3 у власність (користування) вищезгадану земельну ділянку для будівництва будівель та споруд. Шполянська міська рада (лист від 05.07.2016 № 01-21/544 а) звернулася до ОСОБА_3 стосовно вжиття заходів щодо звільнення вищезгаданої земельної ділянки від двоповерхової будівлі. На даний час ОСОБА_3 не вжито заходів щодо звільнення вищезгаданої земельної ділянки від двоповерхової будівлі. Шполянська міська рада повторно просила ОСОБА_3 до 17.10.2016 вжити заходів щодо звільнення земельної ділянки від двоповерхової будівлі (а.с.8-9).

Згідно з претензією про знесення самочинно збудованого нерухомого майна №01-20/1290 від 06.12.2017, Шполянська міська рада вимагала від ОСОБА_3 добровільно знести самочинно збудовану споруду в десятиденний термін з дня отримання даної претензії. (а.с.10-11).

Відповідно до витягу з протоколу №14 засідання виконкому Шполянської міської ради народних депутатів від 21.08.1980 «Про встановлення гаража по вул. Леніна, 10» ОСОБА_5 був наданий дозвіл тимчасово встановити збірний гараж (а.с.43).

Відповідно до статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Вимоги особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно, або заінтересованої особи, що не пов'язані з правом власності на ці будівлі, зокрема, про визнання права на матеріали, одержані при їх знесенні, підлягають розгляду судами на загальних підставах.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Leo Zand v. Austria» (заява N 7360/76) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб'єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

Водночас за приписами пункту 7 частини першої статті 4 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, а саме: прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством; організація роботи, пов'язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів; здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу; здійснення контролю за забезпеченням надійності та безпечності будинків і споруд незалежно від форм власності в районах, що зазнають впливу небезпечних природних і техногенних явищ та процесів; організація охорони, реставрації та використання пам'яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників; вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування.

Метою знесення об'єктів самочинного будівництва за позовом суб'єкта владних повноважень є не перехід права власності на ці об'єкти, а приведення будівництва у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм, направлених на захист суспільних інтересів.

Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов'язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб'єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а отже і публічно-правову природу таких правовідносин.

Спір, який є предметом цього розгляду, є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення та усунення порушень у сфері містобудівної діяльності шляхом знесення самочинно збудованого об'єкта містобудування. Справа за позовом такого суб'єкта владних повноважень, який звернувся до суду з позовом про демонтаж самочинно збудованого об'єкта, відповідно до наведеного вище припису закону, належить до юрисдикції адміністративних судів.

Зазначений висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладено в постановах ОСОБА_6 Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 14-48цс18, від 11 квітня 2018 року у справі № 11-96апп18, від 15 травня 2018 року у справі № 11-346апп18 та від 30 травня 2018 року у справі №14-92цс18.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Шполянська міська рада є суб'єктом владних повноважень, оскільки здійснює делеговані повноваження. Враховуючи вказане, спір у справі слід розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за участю виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, які виникають під час виконання делегованих повноважень у сфері державного контролю за дотриманням законодавства у галузі будівництва.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Заходи забезпечення позову не застосовувались.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, понесені судові витрати, суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 259-261, п.15 ч.1 ст. 353, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за позовом Шполянської міської ради до ОСОБА_3 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна закрити.

Повідомити Шполянської міську раду, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається через Шполянський районний суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) до Апеляційного суду Черкаської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена 04.03.2019.

Суддя Н. П Побережна