Справа № 149/2346/18
Провадження № 22-ц/801/364/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 рокуСправа № 149/2346/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Щедра нива»,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ступник-агро»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань № 2 Вінницького апеляційного суду цивільну справу № 149/2346/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ступник-агро» на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 грудня 2018 року, ухвалене у складі судді Гончарук-Аліфанової О.Ю. у залі суду о 16:25 год.

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Щедра нива» (надалі - ТОВ «Щедра нива») звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ступник-агро» (надалі - ТОВ «Ступник-агро»), ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі.

Позов мотивовано тим, що 02 лютого 2008 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого остання передала йому у користування строком на 10 років належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,3327 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Указаний договір зареєстровано у Хмільницькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 21 жовтня 2009 року за № 19.

Нещодавно позивачу стало відомо про існування договору оренди зазначеної земельної ділянки, укладеного між ТОВ «Ступник-агро» та ОСОБА_3 03 лютого 2018 року.

Указаний договір оренди зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 лютого 2018 року за № 24912126.

Посилаючись на те, що на момент укладення між відповідачами договору оренди земельної ділянки, строк дії договору оренди цієї ж земельної ділянки, укладений між ним та ОСОБА_3 не закінчився, оскільки його державну реєстрацію було проведено тільки 21 жовтня 2009 року, просив визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ТОВ «Ступник-агро» та ОСОБА_3 03 лютого 2018 року, та зареєстрований 16 лютого 2018 року за № 24912126.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 грудня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 03 лютого 2018 року між ТОВ «Ступник-агро» та ОСОБА_3 щодо земельної ділянки площею 3,3327 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, зареєстрований 16 лютого 2018 року за № 24912126.

Стягнуто солідарно з ТОВ «Ступник-агро» та ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1 762 гривні.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відлік строку оренди за договором від 02 лютого 2008 року настає з моменту його державної реєстрації, а саме з 21 жовтня 2009 року і діє протягом 10 років, а відповідачі до спливу дії цього договору уклали новий договір оренди тієї самої земельної ділянки, чим порушили права позивача, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

При цьому вказав, що зазначення у договорі терміну його дії до 02 лютого 2018 року не відповідає вимогам чинного законодавства та суперечить положенням договору.

В апеляційній скарзі ТОВ «Ступник-агро», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Щедра Нива» відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилався на те, що оспорюваний договір оренди землі був укладений відповідачами після закінчення строку дії договору оренди землі з ТОВ «Щедра нива», у якому сторони на момент його укладення погодили кінцевий термін його дії, що відповідає вимогам законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу директор ТОВ «Щедра нива» ОСОБА_4 указував на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд надав належну правову оцінку поданим сторонами доказам, правильно визначив характер спірних правовідносин та правильно застосував норми матеріального права.

19 лютого 2019 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, проте такий відзив подано нею після закінчення строку, встановленого судом для його подання, а тому такий відзив слід залишити без розгляду з підстав, передбачених ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3, 3327 га, яка розташована на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 722706, виданим 24 квітня 2007 року на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації від 10 жовтня 2005 року № 511 (а.с.13).

02 лютого 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Щедра нива» та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_3 передала у строкове платне користування ТОВ «Щедра нива» належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3, 3327 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (а.с. 8-9).

Того ж дня за актом приймання - передачі земельної ділянки ОСОБА_3 передала, а ТОВ «Щедра нива» прийняло згідно з договором у користування зазначену земельну ділянку (а.с. 12).

Цей договір зареєстрований у Хмільницькому районному відділі Вінницької регіональної філії «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21 жовтня 2009 року за № 19.

Пунктом 8 указаного договору передбачено, що цей договір укладено на 10 років і діє до 02 лютого 2018 року.

Відповідно до п. 43 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

03 лютого 2018 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Ступник-агро» укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_3 передала ТОВ «Ступник-агро» належну на праві власності земельну ділянку площею 3, 3327 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області строком на 10 років (а.с. 26, 27).

Указаний договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 лютого 2018 року за № 24912126 (а.с. 10, 26-27).

Ці обставини визнаються сторонами та за правилами ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов?язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч. 1 ст. 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення договору) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов?язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

За приписами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

У статті 530 ЦК України вжиті поняття строк і термін виконання зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» передбачає випадки припинення договору оренди землі.

Так, відповідно до положень цієї норми договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відлік строку оренди земельної ділянки за договором, укладеним між ТОВ «Щедра нива» та ОСОБА_3 настає з моменту державної реєстрації цього договору, яка була проведена 21 жовтня 2009 року.

З матеріалів справи слідує, що сторони у договорі погодили, що цей договір укладено на десять років.

Отже, строк існування права оренди земельної ділянки не може починатися раніше дня його державної реєстрації і припиняти свої дію раніше строку, на який його укладено, а тому він є чинним протягом 10 років з дня його державної реєстрації.

Оскільки спірний договір оренди було укладено відповідачами та зареєстровано у період чинності дії договору оренди землі з ТОВ «Щедра нива», що порушує права позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для визнання договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТОВ «Ступник-агро» та ОСОБА_3 03 лютого 2018 року недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що оспорюваний договір оренди землі був укладений відповідачами після закінчення строку дії договору оренди землі з ТОВ «Щедра нива», у якому сторони на момент його укладення погодили кінцевий термін його дії, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки сторони погодили строк його чинності протягом 10 років, який відліковується з моменту його державної реєстрації, що узгоджується з положеннями чинного законодавства, тому такі доводи не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного відповідачем рішення.

При цьому сторонами договору оренди від 02 лютого 2008 року не вчинялися дії відповідно до ст. 213 ЦК України щодо тлумачення змісту правочину в частині визначення строку, на який його укладено.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності фактично зводяться до переоцінки доказів, власного тлумачення характеру спірних правовідносин та висновків суду першої інстанції не спростовують.

При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правові оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Проте, дійшовши висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, розподіляючи судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України, не звернув уваги на те, що стягнення судових витрат у солідарному порядку чинним законодавством не передбачено, у зв?язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв?язки з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню лише в частині розподілу судових витрат, то понесені у зв?язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ступник-агро» задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06 грудня 2018 року в частині розподілу судових витрат скасувати.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ступник-агро" (, Вінницька область, Хмільницький район, с. Ступник, вул. Польова, 1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Хмільницьким МРВ УМВС України у Вінницькій області 22 червня 2000 року, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) в рівних частинах судовий збір у розмірі 1 762 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв?язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції віднести за рахунок «ТОВ «Ступник-агро».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий Підпис С. К. Медвецький

Судді: Підпис С. Г. Копаничук

Підпис В. В. Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий С. К. Медвецький