ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/1860/18

провадження № 22-ц/4809/350/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л.М. (суддя доповідач),

судді - Єгорова С.М.; Кіселик С.А.

за участю секретаря: Сорокіної Н.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2018 року у складі судді: Крімченко С.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 1 569,48 грн. майнової шкоди та 50 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, всього до стягнення визначено 51 569,48 грн.

В обґрунтування вимог зазначила, що 17 травня 2017 року близько 19 години 30 хвилин відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, умисно наніс їй удар в ділянку пальців металевим прутом, чим спричинив тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді відкритого перелому середньої фаланги 2-го пальця лівої кисті, рани долонної поверхні, закритого перелому середньої фаланги 3-го пальця лівої кисті.

За фактом завдання тілесних ушкоджень, відносно ОСОБА_3 відкрито кримінальне провадження.

Матеріальні витрати, які вона понесла, складаються з витрат на лікування, купівлю медичних препаратів, ремонт ювелірного виробу, заправку автомобіля, придбання квитків на автобус для поїздок до лікувального закладу.

Протиправними діями їй також завдано і моральної шкоди. На даний час зламаний палець повноцінно не функціонує, вона потребує подальшого лікування і реабілітації для відновлення його функцій, позбавлена можливості заробляти кошти на проживання.

Розмір моральної шкоди оцінює у 50 000,00 грн., який на її думку, з урахуванням характеру та тривалості моральних страждань, являється достатньою компенсацією.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2018 року позов частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30,00 грн. майнової шкоди та 30 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішення мотивовано тим, що вина відповідача в умисному спричинені позивачу тілесних ушкоджень встановлена обвинувальним вироком суду від 20 лютого 2018 року і доказуванню не підлягає. Розмір майнової шкоди, якої зазнала позивач, підтверджений належними доказами лише на суму 30,00 грн. Також протиправними діями ОСОБА_3 ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, оскільки вона тривалий час перебувала на лікуванні, не була здатна повноцінно себе обслуговувати, виконувати звичну домашню роботу, витрати на лікування позначилися на її бюджеті, порушені її життєві зв'язки.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про часткове задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. В підтвердження заявлених вимог позивач надала копії фіскальних чеків та квитків не посвідчених належним чином, частину з яких взагалі неможливо розібрати, а деякі з них не відповідають періоду існування тілесних ушкоджень. Медичну картку, для огляду, ОСОБА_1 надала лише в судовому засіданні 06.11.2018 р. Отже, письмові докази у справі є недопустимими, недостовірними та неналежними, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди. Також позивачем не надано належних доказів в підтвердження заявленого розміру моральної шкоди. Вказав, що визнає розмір відшкодування у 2 000,00 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційне провадження відкрито 8 січня 2019 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с. 81-82).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного.

Судом встановлено такі обставини:

20 лютого 2018 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки з іспитовим строком на 1 рік. Вирішений цивільний позов про відшкодування шкоди.

Встановлено, що злочин вчинено за наступних обставин: 17 травня 2017 року, близько 19 годин 30 хвилин в с. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області по вулиці Толстого у будинку № 12 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 металевим прутом умисно наніс удар в ділянку пальців лівої кисті ОСОБА_1, чим спричинив останній тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді: вторинно-відкритого перелому середньої фаланги 2-го пальця лівої кисті, рани долонної поверхні 2-го пальця лівої кисті в проекції дистального мета епіфізу, садна тильної поверхні 2-го пальця в проекції дистального мета епіфізу середньої фаланги; закритого перелому основи середньої фаланги 3-го пальця лівої кисті, садна по тильній поверхні 3-го пальця лівої кисті в проекції проксимального епіфіза середньої фаланги; а також легкі тілесні ушкодження у вигляді, садна та синця по тильній поверхні проксимального між фалангового суглоба 4-го пальця лівої кисті. Крім цього, ОСОБА_2, продовжуючи сварку з потерпілою ОСОБА_1, знаходячись на вулиці біля подвір'я вказаного домоволодіння, тим же металевим прутом умисно наніс останній удар в ділянку живота справа, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірі живота справа (а.с.5-8).

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 травня 2018 року скасовано вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2018 року щодо розгляду цивільного позову. Матеріали кримінального провадження в цій частині направлено до суду першої інстанції для вирішення по суті в порядку цивільного судочинства (а.с.9-12).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто, тягар доказування розподіляється таким чином: позивач доводить наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини у заподіянні такої шкоди.

За частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до статті 23 ЦК України сторона має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, в тому числі, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір компенсації моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань позивача, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тощо. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень, викладених в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України врегульовано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов'язок надання доказів покладається на сторони.

Докази повинні бути не тільки належними, допустимими, достовірними, але й достатніми. Про що суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої він ухвалений, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вина ОСОБА_3 в умисному спричиненні ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середньої тяжкості встановлена обвинувальним вироком суду та не підлягає доказуванню, у розумінні ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що вимога про відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню, в розмірі 30,00 грн. Вказані витрати, згідно копії чека № 13 від 18.05.2017 р. (а.с. 136 кримінальна справа), ОСОБА_1 понесла на придбання рентгенплівки. Інший розмір витрат не підтверджений належними доказами.

Визначена судом сума майнової шкоди ОСОБА_2 не спростована. Рішення суду в цій частині ОСОБА_1 не оскаржується.

Також суд першої інстанції, на підставі повно і всебічно досліджених доказів, з дотриманням норм процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач своїми неправомірними діями - вчиненням кримінального правопорушення проти здоров'я позивача, безумовно, завдав їй моральної шкоди. Яка виразилась у фізичному болю, докладанні додаткових зусиль для організації свого життя, необхідності перебування протягом тривалого часу на лікуванні, нездатності повноцінно себе обслуговувати певний період часу, виконувати звичну для неї домашню роботу.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з визначеним розміром відшкодування моральної шкоди.

При оцінці обґрунтованості вимог у спорах про відшкодування моральної шкоди, необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об'єктивно передбачуваних обставин конкретної справи. Відповідно, як основний доказ її заподіяння, слід розглядати достатньо переконливі, з погляду розумності, пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих немайнових втрат. Оскільки відсутні точні критерії майнового виразу фізичного чи душевного болю, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і має лише умовний вираз.

Матеріалами справи підтверджено про завдання стороні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до середніх тілесних.

Згідно медичної картки ОСОБА_1, 18 травня 2017 року їй зроблено рентгенограму лівої кисті та виявлено перелом середньої фаланги 2-го і 3-го та пальців. Також в медичній картці містяться записи про звернення позивача до лікарів в липні-серпні 2017 року зі скаргами на біль у руці. Для відновлення функції руки вона проходила фізпроцедури в фізіотерапевтичному кабінеті з 6 липня 2017 року по 29 липня 2017 рік.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста Медичного центру ПП «Віком Мед» від 19 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 звернулася до ортопеда-травматолога зі скаргами на біль, почуття оніміння в області 2-го пальця лівої кисті, обмеження руху в суглобах 2-го та 3-го пальців лівої кисті. Діагноз позивача: посттравматичний деформуючий остеоартроз суглобів 2-го та 3-го пальців лівої кисті 1-2 степенів. Локальний остеопороз кісток лівої кисті. Посттравматична змішана контрактура суглобів 2 та 3 пальців лівої кисті (а.с.37).

Тобто, на час розгляду справи, стан здоров'я позивача повністю не відновився.

Колегія суддів, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 підлягає стягненню 10 000,00 грн., які в даному випадку відповідають характеру правопорушення та являються достатньою компенсацією моральних страждань сторони. При цьому враховуються підстави і обставини, обґрунтування позовних вимог, зокрема, перенесені позивачем страждання через отримані тілесні ушкодження, їх характер та ступінь негативних наслідків, вимушеність змін у життєвих планах, а також термін лікування та ускладнення після отриманої травми.

Дана сума відповідає втратам немайнового характеру внаслідок моральних і фізичних страждань, які понесла позивач через порушення її суб'єктивних цивільних прав.

ОСОБА_1 не надано належних доказів в підтвердження заявленого нею розміру моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн. та стягнутих судом 30 000,00 грн. В матеріалах справи відсутні відомості, що після отриманих ушкоджень вона втратила роботу, про що зазначалось протягом судового розгляду.

Відповідач є особою працездатного віку, немає на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, доказів в підтвердження скрутного матеріального стану суду не надав і відповідно має можливість сплатити позивачу кошти, в рахунок завданої ним шкоди.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Оцінка застосування судом норм матеріального права, відповідно до ст. 376 ЦПК України становить підставу для зміни рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Ця норма підлягає застосуванню в частині вирішення судом першої інстанції вимоги щодо визначення до стягнення розміру моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2018 року в частині визначення стягнення відшкодування моральної шкоди - змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_2) у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 25 лютого 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: