УХВАЛА

"30" вересня 2019 р. м. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Адамович О.Й., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до судді Богунського районного суду м. Житомира Лєдньова Дмитра Миколайовича про порушення конституційних прав на справедливий суд під час розгляду справи №296/4593/19,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з позовною заявою до судді Богунського районного суду м. Житомира Лєдньова Д. М. про порушення конституційних прав на справедливий суд у справі №296/4593/19.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09.09.2019 підсудність справи №295/12943/19 визначено Корольовському районному суду м. Житомира.

За результатами роботи Автоматизованої системою документообігу суду «Д3» справу було передано у провадження судді Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївського О.П., який в подальшому заявив самовідвід та задовольнив його.

За наслідками повторного авторозподілу справа надійшла у провадження судді Адамовича О.Й.

В позовній заяві вказано, що 10.05.2019 до Богунського районного суду м.Житомира подано позовну заяву про порушення честі та гідності суддею Корольовського районного суду м. Житомира під час розгляду позовної заяви у справі №296/10606/16а, з викладом 5 порушень законодавства.

Ухвалою від 10.06.2019 суддя Богунського районного суду Лєдньов Д.М. відмовив у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївського Олександра Павловича про відшкодування моральної шкоди, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачка зазначає, що під час ознайомлення з ухвалою судді Богунського районного суду м.Житомира Лєдньова Д.М. від 10.06.2019 по справі №296/4593/19 встановлено недостатню правову урегульованість розгляду позовної заяви від 10.05.2019, яке потягло ухвалення неправосудної ухвали від 10.06.2019.

З метою захисту порушених конституційних прав на справедливий суд в результаті порушень з боку судді Богунського районного суду м.Житомира Лєдньова Д.М. під час розгляду позовної заяви від 10.05.2019 позивачка просить суд прийняти позовну заяву та стягнути з судді Богунського районного суду м. Житомира Лєдньова Д.М. 100000 грн моральної шкоди завданої позивачці під час розгляду справи №296/4593/19 в результаті порушення конституційних прав на справедливий суд.

В обґрунтування позовної заяви позивачкою були викладені обставини, які на її думку вказують на порушення суддею Лєдньовим Д.М. законодавства та прийняття неправосудної ухвали від 10.06.2019. Зокрема наводяться твердження, які на думку позивачки вказують на недбалість судді, на неналежне виконання обов`язків та на зловживання службовим становищем при розгляді її справи, які полягають: у незаконній зміні суті позовних вимог, відмови у розгляді позовної заяви; приховуванні порушення законодавства; незаконне застосування та тлумачення законів при вирішенні питання про відкриття провадження; відмова від застосування законів, які необхідно було застосувати при вирішенні питання про відкриття провадження; внесення до ухвали суду від 10.06.2019 неправдивого висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження; у незаконній відмові надати роз`яснення щодо юрисдикції справи.

У зв`язку з такими діями суддя Лєдньов Д.М. надав привілеї судді Сингаївському О.П. та не захистив порушене конституційне право на справедливий суд, що заподіяло моральну шкоду позивачці, визвало погіршення здоров`я та душевні страждання, погіршення життєвих зв`язків.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Частиною п`ятою статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Позивачка в позовній заяві не посилається на норми матеріального права, які регулюють відшкодування шкоди, і які на її думку були порушенні відповідачем.

Разом з тим, в позовній заяві позивачка вказує, що до її вимог підлягає застосуванню положення п.13 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір", які визначають, що судовий збір не сплачується за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Згідно ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 та п.1 ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту позовної заяви, а також з доданих но неї матеріалів вбачається, що позивачка просить стягнути з судді моральну шкоду завдану ним в результаті прийняття ухвали про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївського Олександра Павловича про відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, ОСОБА_1 просить стягнути моральну шкоду завдану їй в результаті прийнятого судового рішення (ухвали) суддею, який уповноважений державою реалізовувати судову владу шляхом здійснення правосуддя в рамках відповідних судових процедур.

Згідно ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 1402-VIII суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 126 Конституції України закріплено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 1402-VIII суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

За частиною першою статті 13 зазначеного Закону України "Про судоустрій" судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Як вбачається, при вирішенні поданого ОСОБА_1 позову підлягають оцінці дії судді на предмет їх відповідності нормам процесуального закону

Однак законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Аналогічну позицію висловлено у пункті 57 Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється насамперед за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до ЄСПЛ.

У Висновку N 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

За таких обставин належним відповідачем у цих спорах може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 01 березня 2017 року у справі №6-3139цс16, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 січня 2018 року у справі №61-1091св17, а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 08 травня 2018 року у справі №14-90цс18, від 21 листопада 2018 року у справі №14-399 цс18 та від 27 березня 2019 року у справі №711/2652/17.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що справа щодо оскарження дій осіб уповноважених державою на виконання відповідних функцій, а також прийнятих у зв`язку з цим рішень, у поєднанні з вимогою про стягнення завданої такими рішеннями (діями) шкоди, має ознаки публічно-правового спору та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що позов ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди спонукає до перевірки процесуального акта (ухвали про відмову у відкритті провадження у справі) і дій судді при постановлені такого судового рішення, за межами передбаченого законом процесуального контролю, слід дійти висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, оскільки позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Богунського районного суду м. Житомира Лєдньова Дмитра Миколайовича про порушення конституційних прав на справедливий суд під час розгляду справи №296/4593/19.

Роз`яснити, що справа, яка має ознаки публічно-правового спору підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суду міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя О. Й. Адамович

Дата складання судового рішення - 30.09.19