Справа № 450/443/19 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2078/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м.Львів

Справа № 450/443/19

Провадження № 22ц/811/2078/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області , постановлену у м. Пустомити 14 березня 2019 року (суддя Мусієвський В.Є.)

у справі за заявою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , з участю третьої особи: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Яремко Р.Є., про визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення сторін у попереднє становище, -

встановив:

11 лютого 2019 року ОСОБА_3 звернулася з цим позовом.

Представник ОСОБА_3 . -ОСОБА_4 звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи шляхом накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,1052 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Конопниця , кадастровий номер: :01:001:0272 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36); заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо такого нерухомого майна. В обґрунтування заяви посилається на те, що предметом позовних вимог є визнання недійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна та повернення сторін у попереднє становище щодо майна, тотожного тому, що визначене в заяві про забезпечення позову. Зазначає, що 24 жовтня 2014 року ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року, задоволено клопотання частково, а саме: з метою забезпечення позову вжито заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду по справі законної сили шляхом накладення арешту в межах суми позову, яка становить 10 352 962,20 грн., на грошові кошти та все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_5 Згідно відповіді Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівські області від 14 грудня 2018 року за № 09-26/22196 вбачається, що арешти з рахунків та майна ОСОБА_5 державним виконавцем не знімались, що підтверджується копією відповіді.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 березня 2019 рокучастково задоволено заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . З метою забезпечення позову вжито заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду по справі законної сили шляхом накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,1052 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с . Конопниця , кадастровий номер: :01:001:0272, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2 . Проситьскасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. Зазначає, що позивач є стягувачем у виконавчому провадженні по відношенню до ОСОБА_5 Стверджує, що не порушує прав позивача, оскільки зазначену замельну ділянку придбала на законних підставах.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з такого.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Згідно із ч .2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно із п. п. 1, 2 ч.1ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 цього Кодексу, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв"язку із застосуванням відповідних заходів.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вид забезпечення позову запропонований позивачем є співмірний із заявленими позовними вимогами.

Заява про забезпечення позову в частині заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майн, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо такого нерухомого майна - земельну ділянку загальною площею 0,1052 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Конопниця, кадастровий номер: :01:001:0272 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36), яка є предметом спору, задоволена бути не може, оскільки перелічені вище органи влади, які наділені дискреційними повноваженнями, не є учасниками справи, та вбачається обмеження прав таких у разі задоволення даної вимоги заяви про забезпечення позову.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що невжиття заходів по забезпеченню позову може призвести до відчуження майна. Внаслідок цього виконання можливого рішення суду про задоволення позову буде суттєво утруднене чи неможливе.

Судом першої інстанції вірно обраний видзабезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Ухвала суду прийнята з додержанням закону.

Керуючись: ст. ст. 149, 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді