Справа 688/250/19
№ 4-с/688/2/19
Ухвала

Іменем України

22 лютого 2019 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Мазур Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Березюк Н.А.,

розглянувши скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на неправомірні дії посадових осіб Славутського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області,

В С ТА Н О В И В:

23 січня 2019 року представник за довіреністю АТ«Райффазен Банк Аваль» звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Славутського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій, яку обґрунтував тим, що на виконанні у виконавчій службі перебувало виконавче провадження №27651330 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2872 виданного 10.06.2011 року Шепетівським міськрайонним судом від про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ«Райффазен Банк Аваль» боргу за неповернутим кредитом у розмірі 39663,27 доларів США, що в переведенні за курсом НБУ складає 315378,52 грн., пені за прострочення тіла кредиту в сумі 7173,09 грн., пені за прострочення відсотків по кредиту в сумі 8136,76 грн., та 1820 грн. судових витрат, а всього 332508,37 грн. 14.01.2019 року встановлено, що державним виконавцем 02.01.2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення згідно квитанції № від 22.12.2018 року, сплачено 332508,37 грн. Скаржник вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.01.2019 року є незаконними, оскільки судом встановлено повернення кредиту в доларах США та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ «Райффазен Банк Аваль» заборгованість за неповернутим кредитом в валюті у розмірі 39663,27 доларів США, що в переведенні за курсом НБУ складає 315378,52 грн., який був визначений станом на 10.12.2010 року позивачем для розрахунку ціни позову та зазначає, що судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті і стягненню підлягає сума за виконавчим листом, яка обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу.

Не погоджуючись із вказаною постановою, скаржник просить суд визнати дії державного виконавця Славутського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.01.2019 року в рамках виконавчого провадження №27651330 незаконними, скасувати зазначену постанову та зобов'язати обрахувати, стягнуті з боржника кошти в рахунок погашення боргу у доларах США, відповідно до курсу НБУ на момент здійснення платежу, крім пені за прострочення тіла кредиту в сумі 7173,09 грн., пені за прострочення відсотків по кредиту в сумі 8136,76 грн., та 1820 грн. судових витрат.

В судове засідання представник стягувача не з'явився, надав письмову заяву про розгляд скарги без участі скаржника, підтримав свої вимоги.

Представник Славутського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Головний державний виконавець Андрощук С.В. подав заяву про розгляд скарги у відсутності їх представника.У письмовому запереченні щодо скарги представник Славутського міськрайонного відділу ДВС зазначає, що постанова від 02.01.2019 року державним виконавцем винесена на підставі п.9.ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення суду, боржник ОСОБА_4 проплатила на депозитний рахунок відділу 372695 грн.11 коп., з яких 332508 грн.37 коп. на погашення боргу стягувачу.

Боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася судом, про причини неявки суд не повідомила, її неявка згідно ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали скарги, суд знаходить таку, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 10 червня 2011 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчий лист на підставі рішення цього суду від 10 грудня 2010 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффазен Банк Аваль» заборгованності за кредитним договором у розмірі 39663,27 долари США та пеню за прострочення тіла кредиту в сумі 7173,09 грн., пеню за прострочення відсотків по кредиту в сумі 8136,76 грн., та 1820 грн. судових витрат, що на день ухвалення рішення за офіційним курсом НБУ становило 332502 грн.37 коп.

26 липня 2011 року головним державним виконавцем відділу ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції Максимчуком О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №27651330 по виконанню зазначеного судового рішення про стягнення боргу, тобто було відкрито виконавче провадження, за виконавчим листом, виданим 10.06.2011 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області на підставі рішення цього суду від 10.12.2010 року.

02 січня 2019 року головним державним виконавцем Андрощук С.В. на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (повне фактичне виконання рішення згідно квитанції № від 22.12.2018 року), винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, відкритого з приводу примусового виконання виконавчого листа № 2-2872 від 10.01.2011 року, виданого Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 10 червня 2011 року у зв'язку з повним фактичним виконанням судового рішення.

Відповідно до квитанції № від 22 грудня 2018 року ОСОБА_4 перерахувала на депозитний рахунок Славутського МРВДВС ГУ юстиції у Хмельницькій області 372695 грн.11 коп., призначення платежу - виконавчий збір, витрати, борг.

Однак, станом на 02 січня 2019 року згідно з офіційним курсом НБУ долар США по відношенню до гривні складав 27,69 грн. за одну одиницю відповідно. Таким чином сума, яка була сплачена боржником 02.01.2019 року становить 12008,03 доларів США.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках, на підставі судових рішень.

У статті 18 зазначеного Закону визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У даній справі, виконавче провадження відкрито за виконавчим листом, виданим 20 червня 2011 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області на підставі рішення цього ж суду від 10 грудня 2010 року. За виконавчим листом виконанню підлягало рішення суду про стягнення з боржників на користь ПАТ «Райффазен Банк Аваль» боргу за кредитним договором у розмірі 39663 доларів США та 27 центів боргу за неповернутим кредитом, 7173 грн.09 коп. пені за прострочення тіла кредиту та 8136 грн.76 коп. пені за прострочення відсотків по кредиту та 1820 грн. судових витрат, а всього, що на день ухвалення рішення за офіційним курсом НБУ становило 332508 грн.37 коп.

Як вбачається з рішення Шепетівського міськрайонного суду від 10 грудня 2010 року між ПАТ «Райффазен Банк Аваль» та ОСОБА_3 03.09.2007 року укладено кредитний договір №014/22325/82/1018, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 40000 доларів США, ОСОБА_4 виступала поручителем за виконання ОСОБА_3 зобов'язань по даному кредитному договору. ОСОБА_3 умов кредитного договору не виконував і станом на 08.07.2010 року утворилась заборгованість, яка складалася з заборгованості по кредиту - 33701,54 доларів США , заборгованості по відсотках - 5961,73 доларів США, пені за прострочення тіла кредиту - 7173, грн. 09 коп., та пені за прострочення відсотків по кредиту - 8136 грн. 76 коп.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Однак, ч.2 ст.533 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини третьої статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI , чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин) у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Отже, державний виконавець був зобов'язаний керуватися положеннями, визначеними у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому суд врахуває, що цивільні відносини між банком - стягувачем та боржником виникли на підставі договору про надання кредиту в іноземній валюті .

Рішенням суду від 10 грудня 2010 року встановлено існування між сторонами валютного грошового зобов'язання, сума боргу також визначена в іноземній валюті, яка й була стягнути з відповідачів.

З огляду на наведене рішення суду від 10 грудня 2010 року підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених статтею 53 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому сума боргу, що підлягає стягненню за вказаним судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов'язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 6-1063цс17.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку що рішення суду про стягнення заборгованості з боржника не було належним чином виконано, у зв'язку із чим державний виконавець необґрунтовано постановив закінчити виконавче провадження. Державний виконавець з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» ухвалив постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки сплатою боржником 33508 грн. 37 коп. грн не виконано повністю рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2010 року, оскільки сума боргу, що підлягає сплаті, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення платежу, і тому суд знаходить, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є неправомірною та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Керуючись ст.ст. 447 - 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на неправомірні дії посадових осіб Славутського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 27651330 від 02.01.2019 року, винесену головним державним виконавцем Славутського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Андрощук С.В. на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». Поновити виконавче провадження № 27651330 щодо виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором та зобов'язати Головного державного виконавця Славутського МРВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, обраховувати стягнуті з боржників кошти в рахунок погашення боргу у доларах США, відповідно до курсу НБУ на момент здійснення платежу, окрім пені за прострочення тіла кредиту в сумі 7173 грн.09 коп., пені за прострочення відсотків по кредиту в сумі 8136 грн. 76 коп., та 1820 грн. судових витрат.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26 лютого 2019 року.

Суддя: Н.В.Мазур