Справа № 342/995/18
Провадження № 22-ц/4808/353/19
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Мелінишин Г.П, Томин О.О.

секретаря Турів О.М.

з участю апелянта ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Городенківського районного суду від 06 грудня 2018 року у складі судді Ничик Г.І., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Свої вимоги мотивувала тим, з відповідачем ОСОБА_2 перебувала в шлюбі, який згідно рішення Городенківського районного суду від 17.02.2009 року розірвано, від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначила, що їхній син ОСОБА_4 досяг повноліття, навчається в Борщівському агротехнічному коледжі на I курсі денного відділення за рахунок державного бюджету; термін навчання на 1 курсі з 01.09.2018 року до 31.08.2019 року, що стверджується довідкою Борщівського агротехнічного коледжу № 234 від 04.09.2018 р., син не має змоги влаштуватись на роботу та самостійно отримувати заробіток, відповідач участі у покритті цих витрат нарівні з нею не надає, в зв»язку з чим просила суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1 /4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку.

Рішенням Городенківського районного суду від 06 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Стягнення аліментів розпочато з 05.09.2018 р. і до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення ОСОБА_4 навчання у Борщівському агротехнічному коледжі.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначив, що судом не взято до уваги те, що він не працевлаштований, в зв»язку з своєю хворобою перебуває на диспансерному обліку та потребує періодичного лікування, на його утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вважає, що визначальною обставиною для даних правовідносин є можливість батьків надавати таку матеріальну допомогу, а не обов»язок утримувати її до досягнення повноліття.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Позивач ОСОБА_3 заперечила вимоги апеляційної скарги, посилаючись на те, що відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину який навчається, а тому рішення суду є обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»сованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 на період навчання у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини, суд першої інстанції виходив із того, що у зв»язку з продовженням навчання повнолітній син сторін ОСОБА_4, який проживає з матір»ю, потребує матеріальної допомоги батька. Позивачці не вистачає коштів на його утримання. Відповідач є працездатним, доказів щодо неможливості працевлаштуватись ним не надано, на обліку як безробітний за місцем проживання не перебуває, в зв»язку з цим, спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо обгрунтованості вимог позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, разом з тим суд приходить до висновку що рішення суду в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9)

Встановлено, що згідно довідки №234 від 04.09.2018 року ОСОБА_4 є студентом першого курсу Борщівського агротехнічного коледжу, денного відділення навчається за рахунок державного бюджету. Термін навчання на першому курсі з 01.09.2018 року по 31.08.2019 року.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями ч.1 ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що повнолітній ОСОБА_4, навчаючись на денній формі навчання потребує матеріальної допомоги обох батьків, так як необхідні кошти на оплату за проїзд до місця навчання, на придбання підручників, одягу, харчування. Таку матеріальну допомогу повнолітньому сину надає позивач, з якою він фактично проживає, натомість відповідач будь-якої матеріальної допомоги сину не надає.

У силу положень ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд вірно зазначив, що відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, є особою працездатного віку, не перебуває на обліку за місцем проживання, як безробітний, а отже спроможний і за приписами ст. 199 СК України зобов»язаний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину ОСОБА_4, який продовжує навчання.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд не врахував, що у відповідача на утриманні перебуває малолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, а також стан здоров»я відповідача, оскільки згідно консультативної довідки Могилів-Подільської міської поліклініки № 4006 від 07.11.2018 року та довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги № 528 від 08.11.2018 року ОСОБА_2 знаходиться на диспансерному обліку в ендокринолога та сімейного лікаря.

Апеляційний суд приходить до висновку що з врахуванням зазначених обставин - наявності у відповідача на утриманні малолітньої дитини та стану його здоров»я - визначений судом першої інстанції розмір аліментів по ? частині всіх видів доходів слід змінити та визначити аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, такий розмір аліментів на переконання суду дозволить зберегти баланс між потребами сина, який продовжує навчання та потребує допомоги батьків та потребами відповідача, який має на утриманні малолітню дитину.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи.

Частиною четвертою зазначеної статті визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів. В решті рішення суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Городенківського районного суду від 06 грудня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно на період навчання в Борщівському агротехнічному коледжі, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин