Справа № 151/28/19
Провадження № 2/151/96/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Моцного В.С.

при секретарі Сутовській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в смт.Чечельник Вінницької області цивільну справу №151/28/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що 20.11.2012 року рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області з відповідача було стягнуто аліменти в її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 300 (триста) гривень, щомісячно, починаючи з 05 листопада 2012 року і до досягнення ним повноліття. Проте вказаний розмір аліментів ставить її у невигідне матеріальне становище та не дозволяє їй матеріально забезпечити життєві потреби дитини. Крім того, Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, з 1 січня 2019 року-2027 гривень, з 1 липня 2019 року-2118 гривень, з 1 грудня 2019 року-2218 гривень, тому просить збільшити розмір аліментів і стягувати з відповідача в її користь на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення ним повноліття.

08.02.2019 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість. Вказав, що щомісячно сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 600 гривень, працює в магазині "НовоБуд" і його доходи в місяць складають 3723 грн, крім того на його утриманні знаходиться ще троє малолітніх дітей, і в разі збільшення розміру аліментів їх матеріальне становище вкрай погіршиться, адже в даний час інших доходів не має.

12.02.2019 року позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила його не обгрунтованим, а викладені у ньому заперечення не відповідають чинному законодавству. Крім того зазначила, що відповідач своїми запереченнями намагається уникнути обов'язку щодо матеріального забезпечення дитини, а довідка про доходи з мінімальною зарплатою не свідчить про справжній майновий стан відповідача, так як, можливо, відповідач займається іншою прибутковою діяльністю, яка не відображена в його офіційних доходах, тому просить прийняти рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 19.04.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_3, про народження якого видано свідоцтво серії НОМЕР_3

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 20.11.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 05 листопада 2012 року і до повноліття дитини .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначає, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в сумі 2027 грн.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просить збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача за рішенням суду у твердій грошовій сумі з 300 грн. на однин прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (що суперечить нормам Закону) щомісячно, і до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що вказаний розмір аліментів не дозволяє їй матеріально забезпечити життєві потреби дитини та зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину.

Посилання відповідача у відзиві та доданої до нього довідки про склад сім'ї, не підтверджує факт, що він має на утриманні ще троє малолітніх дітей, а саме не надано копій свідоцтв про народження.

Встановивши вказані обставини справи, керуючись наведеними нормами матеріального права, врахувавши факти, що мають бути встановлені судом при розгляді такої категорії справ, зокрема, погіршення матеріального стану позивача, відповідач офіційно працює, дитина сторін проживає із позивачкою, що не заперечується сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав та з урахуванням положень ст.ст.182, 183, 184 СК України, може змінюватись. Отже, з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141 ч.6, 258-259, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК, ст.ст.180-182, 183, 191, 192 СК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 20.11.2012 року в розмірі 300 (триста) гривень, щомісячно, починаючи з 05 листопада 2012 року і до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, картка платника податків НОМЕР_1, (місце реєстрації: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, картка платника податків НОМЕР_2, (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, картка платника податків НОМЕР_1, (місце реєстрації: АДРЕСА_2) до Державного бюджету (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код МФО 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст судового рішення виготовлений 01 березня 2019 року.

Суддя