Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 396/124/17

провадження № 61-25056 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Новоукраїнська районна державна адміністрація Кіровоградської області,

треті особи: Шишкінська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, приватне підприємство «Україна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2017 рокуу складі колегії суддів: Авраменко Т. М., Кіселика С. А., Суровицької Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області, треті особи: Шишкінська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, приватне підприємство «Україна» (далі - ПП «Україна»), про визнання права власності на земельну ділянку та виділ її в натурі на місцевості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до сертифікату від 20 січня 1997 року КР № 0133396 він є власником земельної частки (паю) площею 6,85 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Шишкінське» (далі - КСП «Шишкінське»), правонаступником якого є ПП «Україна».

У зв`язку з втратою вищевказаного сертифіката він неодноразово звертався до відповідачів з заявою про видачу дубліката сертифіката та виділ земельної ділянки на місцевості. Новоукраїнською районною державною адміністрацією його було повідомлено, що він має право власності на земельну частку (пай), площею 6,85 умовних кадастрових гектарів, проте для цього йому необхідно звернутись до суду з позовом про визнання за ним права власності на вищезазначену земельну ділянку.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 6,85 умовних кадастрових гектарів, яка надана йому у власність на підставі сертифікату від 20 січня 1997 року № КР 0133396, видати дублікат цього сертифікату, зобов`язати Новоукраїнську районну державну адміністрацію здійснити виділ у натурі на місцевості належної йому на праві власності земельної ділянки із наступним перерахунком умовних кадастрових гектарів на реально виділені на місцевості гектари з видачою відповідного акту та державною реєстрацією права власності на цю земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2017 року у складі судді Кухарської Н. А. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивача було виключено з членів КСП «Шишкінське» за порушення трудової дисципліни, унаслідок чого в останнього відсутнє право на спірну земельну ділянку, оскільки його не включено до списку колективного сільськогосподарського підприємства, хто має право на земельну частку (пай).

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з інших правових підстав.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що розпорядження землями державної власності (землі запасу) відноситься до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, яким на час розгляду справи судом є головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Оскільки наслідком визнання за позивачем права власності на спірну земельну частку (пай) є виділення йому її в натурі, то вирішення цього позову неможливо без залучення до участі у справі як відповідача розпорядника землі - головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Таким чином, не було залучено до участі у справі належного відповідача.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що вимогами ЦПК України 2004 року повноваження судів у частині залучення особи співвідповідачем не обмежені, унаслідок чого апеляційний суд безпідставно не залучив до участі у розгляді справи головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в якості співвідповідача. Просить залучити головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на стадії касаційного перегляду та задовольнити позов.

Доводи особи, яка подала заперечення

У листопаді 2017 року Новоукраїнська районна державна адміністрація Кіровоградської області подала заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на їх законність не впливають. Апеляційним судом вірно відмовлено у задоволенні позову, так як не залучено до участі у справі належного відповідача.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 396/124/17 з Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Судом установлено, що рішення сільської ради про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки у власність на підставі сертифікату та видачу йому державного акту на право приватної власності на земельну ділянку не приймалося, до списку осіб, яким ці акти видаються позивач включений не був (а.с. 212, 213-225, т. 1), у схемі поділу земель колективної власності земельна ділянка позивача відсутня (а.с. 239, т. 1).

Рішенням зборів уповноважених членів КСП «Шишкінське» від 13 грудня 1997 року позивача виключено зі списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), у зв`язку з припиненням членства в КСП (а.с. 230-231, т. 1).

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною першою статті 11 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з пунктами 1 і 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року, якщо спір не врегульовано до судового розгляду, суд: уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову; вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. При цьому застосовуються положення статей 33-35 ЦПК України 2004 року.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши фактичні обставини, від яких залежить правильність вирішення спору, дійшов вірного висновку про те, що згідно з положеннями пункту є1 частини першої статті 15-1, статті 122 ЗК України розпорядження землями державної власності (землі запасу) відноситься до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, яким на час розгляду справи судом було головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що оскільки наслідком визнання за ОСОБА_1 права власності на спірну земельну частку (пай) є виділення йому ділянки в натурі, то вирішення цього позову неможливо без залучення до участі у справі як відповідача розпорядника землі - головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. При цьому відповідно до вимог статті 33 ЦПК України 2004 року позивач клопотання про заміну відповідача чи залучення співвідповідача не заявляв.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що питання про склад осіб, які беруть участь у справі вирішено не було, унаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити. А доводи касаційної скарги про те, що залучення належного відповідача можливо на будь-якій стадії процесу не відповідають вимогам частини першої статті 303 ЦПК України 2004 року (апеляційний перегляд) і частині першій статті 400 ЦПК України (касаційний перегляд).

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 19, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник