КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року

справа 755/8919/17

провадження № 22-ц/824/6417/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі:Щербенко А.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року ухваленого під головуванням судді Гончарука В. П. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6740,28 грн матеріальної шкоди, 7000 грн за відшкодування моральної шкоди, 5000 грн витрат пов`язаних з оплатою грошової допомоги, а всього стягнуто 18740,28 грн.

Здійснено розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати,постановити нове, яким стягнути з відповідача 129 266,28 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до висновку судово-психологічної експертизи позивачу завдано моральної шкоди, орієнтовний розмір якої - 27 мінімальних заробітних плат, що на дату розгляду справи становить 112 671,00 грн. Позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, однак судом неправомірно відмовлено в її прийнятті. Судом без зазначення мотивів не прийнято до уваги висновок судової психологічної експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом повністю досліджено висновок експерта, відповідно до якого значно перевищено розмір завданої моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на корить позивача матеріальної шкоди в розмірі 6740,28 грн, та витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

При визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції було взято до уваги, що спричинені збитки здоров`ю позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди призвели до погіршення стану здоров`я, значних витрат на його відновлення, порушення звичного способу життя та вважав за можливе стягнути моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, тому апеляційний суд переглядає рішення тільки в цій частині.

Частиною 2 статті 1877 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 08 листопада 2016 року о 20:10 годин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Хюндай» д/н НОМЕР_1 на перехресті вул. Хоткевич та П.Усенка в м. Києві наближаючи до нерегульованого пішохідного переходу не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_1 , коли останній переходив проїзну частину по пішоходному переходу, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода, що призвело до його травмування.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року по справі № 755/416/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 (за скоєння зазначеної ДТП), останнього було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 30449 Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, ОСОБА_1 з 08 листопада 2016 року по 15 листопада 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги з основним діагнозом: струс головного мозку, удавлення м`яких тканин голови та забій м`яких тканин шиї. (а.с. 9).

Крім того, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 210 Київської міської клінічної лікарні № 18, ОСОБА_1 з 17 лютого 2017 року по 06 березня 2017 року перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні №18 з основним діагнозом: «неспецифический язвенный колит, левостороннее поражение, хронически рецидивирующее теснение средней степени тяжести, активность №3» (а.с. 5-6).

Крім того, зі змісту медичної карти амбулаторної хворого ОСОБА_1 убачається, що останній проходив відповідні медичні обстеження, пов`язані із наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем після проведення стаціонарного лікування було здійснено придбання відповідної кількості ліків, необхідних для відновлення стану здоров`я, зокрема, на суму 6 740 гривень 28 копійок, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 11-16).

Статтею 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частинами 3, 4 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктами 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

За результатами судової психологічної експертизи проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз від 13.11.2018 року встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 спричинено моральні страждання, визначено тяжкий ступінь психологічного ураження на особистість ОСОБА_1

Орієнтовний еквівалент грошової компенсації завданої ОСОБА_1 моральної шкоди складає 27 мінімальних заробітних плат.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, висновок судової психологічної експертизи та із застосуванням принципів розумності і справедливості вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 15000 грн.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів, прийшла до висновку, що рішення районного суду в частині стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 15 000 грн.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року скасувати в частині стягнення моральної шкоди. В цій частині ухвалити нове наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 15 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів

Повний текст постанови складено 01.10. 2019 року

Суддя- доповідач

Судді