ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року м. Чернівці справа № 716/264/18

провадження №22-ц/822/947/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на додаткове рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Стрільця Я.С.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 11844,32 грн та 648,95 грн судового збору.

24 липня 2019 року представник відповідачки подав до суду заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених відповідачкою.

Додатковим рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01 серпня 2019 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2147,78 грн.

Додаткове рішення мотивовано тим, що позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково, а саме в розмірі 36,83%, а тому судові витрати відповідно до вимог ч.1 ст.141, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційних скарг та позиції інших учасників

АТ КБ «ПриватБанк» на додаткове рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01 серпня 2019 року подало апеляційну скаргу. Просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви відповідачки про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем не обґрунтовано яким чином витрачений час для надання юридичних послуг в даній справі склав 5 годин, при цьому представник відповідачки не приймав участь в жодному судовому засіданні.

Крім того, є недопустимим доказом понесення витрат на правничу допомогу особисті розписки адвоката про отримання авансу, як і наведений ним розрахунок про оплату таких послуг.

Обставини справи

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 11844,32 грн. та 648,95 грн. судового збору.

24 квітня 2019 року, до ухвалення рішення по справі, представник відповідачки зробив заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України про стягнення з позивача судових витрат.

24 липня 2019 року представник відповідачки подав до суду заяву про відшкодування відповідачці витрат на правничу допомогу на підтвердження чого надав: додаток №1 від 23 квітня 2019 року до договору про надання правової допомоги від 02 квітня 2018 року;акт виконаних робіт №1 від 23 квітня 2019 року та квитанцію.

Згідно п. 2 додатку №1 від 23.04.2019 року до договору про надання правової допомоги від 02.04.2018 року гонорар адвоката за послуги передбачені п. 1 цього додатку, а саме: надання необхідної правової допомоги відповідачці, здійснення представництва відповідачки в усіх державних та приватних установах та організаціях у тому числі в судах становить 850 грн. за кожну годину витраченого адвокатом часу.

Згідно акту виконаних робіт №1 представник відповідачки Спіжавка Т.Г. надав відповідачці правову допомогу у формі консультацій, узгодження правової позиції, підготовки та поданні заяв; представництва інтересів відповідачки в судових засіданнях на що ним було витрачено 5 годин часу.

Згідно квитанції від 20.05.2019 року відповідачка сплатила адвокату за надані послуги 3400 грн.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

До матеріалів справи приєднано додаток до договору про надання правничої допомоги від 02 квітня 2018 року, акт виконаних робіт №1 та квитанцію від 20 травня 2019 року, згідно якої вбачається, що відповідачка сплатила адвокату Спіжавці Т.Г. грошові кошти в сумі 3400 грн за надання правничої допомоги у справі №716/264/18, а саме: за зустріч, консультацію та узгодження правової позиції (3 год.), представництво інтересів замовника в судових засіданнях (2 год.). Згідно акту виконаних робіт година роботи адвоката становить 850 грн.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Натомість, у свою чергу, позивач не заявляв клопотання суду першої інстанції про зменшення розміру витрат на правову допомогу та, відповідно, не наводив доводи на підтвердження їх не співмірності.

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що представник відповідача не був присутнім при розгляді справи в суді першої інстанції, однак з журналу судового засідання від 21 серпня 2019 року та 11 жовтня 2019 року вбачається, що Спіжавка Т.Г. брав участь у вказаних судових засіданнях, загальний час обох слухань складає 1 год. 33 хв.

Враховуючи викладене, з урахуванням складності, обсягу та характеру наданої правової допомоги, принципів співмірності, справедливості та розумності судових витрат, суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з АТ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 2147,78 грн витрат понесених на оплату правової допомоги. При цьому, суд правомірно виходив з наданого адвокатом розрахунку, зменшивши суму пропорційно до розміру задоволених вимог.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк