Справа № 398/3423/19
провадження №:4-с/398/22/19
УХВАЛА

"27" вересня 2019 р., cуддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Ніколаєв М.В., перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 на постанову заступника начальника Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Маркової О.В. від 17.09.2019 року про відкриття ВП № 60079432 «про стягнення виконавчого збору»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову заступника начальника Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Маркової О.В. від 17.09.2019 року про відкриття ВП № 60079432 «про стягнення виконавчого збору», у якій просить визнати, що постановою заступника начальника Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 17.09.2019 року було порушено право скаржника на добровільне виконання судового рішення, а також визнати постанову заступника начальника Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області неправомірною, зобов`язавши ОСОБА_2 усунення порушення прав скаржника.

Розглядаючи питання про прийняття вищевказаної скарги до провадження, вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити за таких підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 447, 448 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу вимог п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що Закон України «Про виконавче провадження» є процесуальним законом, який крім іншого, передбачає юрисдикцію органів по розгляду скарг, зокрема, на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, визначає, що вони розглядаються адміністративним судом.

Таким чином, вимогами спеціального Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розгляд скарг на дії державного виконання щодо стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Як визначено у постанові Великої Палати Верховного Суду 06 червня 2018р. у справі № 127/9870/16-ц, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Отже, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Вказаний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №766/740/17-ц, від 07 лютого 2019 року у справі №927/769/16.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, суддя вважає, що скарга не підлягає розгляду у порядку, встановленому Розділом VII ЦПК України, оскільки оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а відтак у відкритті провадження необхідно відмовити.

При цьому, роз`яснити ОСОБА_1 його право на звернення до адміністративного суду зі скаргою за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.186 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову заступника начальника Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Маркової О.В. від 17.09.2019 року про відкриття ВП № 60079432 «про стягнення виконавчого збору».

Скаргу з додатками повернути позивачу.

Роз`яснити скаржнику ОСОБА_1 право на звернення для захисту свого права в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Повне судове рішення складено 27.09.2019 року.

Суддя: М.В. Ніколаєв