н/п 2/490/253/2019 Справа № 490/1305/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

13 лютого 2019 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, державного реєстратора ОСОБА_3 ОСОБА_4 філії комунального підприємства, публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та його скасування та визнання недійсним договору купівлі-продажу-

В С Т А Н О В И Л А:

11.02.2019 року представник позивача - ОСОБА_6 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить суд визнати протиправним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 4344899: від 30.11.2018 р. 12:28:08, прийняте державним реєстратором ОСОБА_3; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності від 30.12.2018 року 12:09:47 на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху в будинку літ. А, загальною площею 114,8 кв.м., знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 135/2, який був внесений на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44344899: від 30.11.20158 12:28:08 прийняте державним реєстратором ОСОБА_3; витребувати майно - нежитлові приміщення першого поверху в будинку літ. А, загальною площею 114,8 кв.м., знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 135/2, з чужого незаконного володіння.

Згідно зі ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді.

Відповідно до пп. 18 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням пп. 11, п. 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України.

Згідно з пп. 11, п. 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України представництво відповідно до пункту 3частини першої статті 131-1тастатті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у судах першої інстанції здійснюється з 1 січня 2019 року.

Відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Ч.1 ст. 20 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено професійні права адвоката, в тому числі представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, у суді, тощо; складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У порушення ч.4 ст.62 ЦПК України, на підтвердження повноважень, адвокатом надано лише Ордер та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, заява повертається у випадку, коли, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

На підставі викладеного, враховуючи, що позовну заяву від імені ОСОБА_1 підписано особою, повноваження якої саме на підписання процесуальних документів від імені ОСОБА_1 не підтверджено належним чином, отже, при підписанні позову представником неможливо встановити дійсний намір позивача на звернення до суду саме з таким позовом.

За такого, у відповідності до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України заяву слід повернути заявнику.

Крім того, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись ст. 153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, державного реєстратора ОСОБА_3 ОСОБА_4 філії комунального підприємства, публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та його скасування та визнання недійсним договору купівлі-продажу повернути заявнику.

Повернути ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору на підставі квитаенції №0.0..1 від 11.02.2019 р. в розмірі 384,20 грн.

Повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Ухвала може бути оскаржена в строки та в порядку, передбаченому ст. ст. 354 -355 ЦПК України.

Суддя О.А. Гуденко