Провадження №2/523/4416/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"02" жовтня 2019 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалась на те, що 28.03.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис (реєстраційний номер 1408) про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № DNH4KS29681010 від 13 липня 2006 року в розмірі 183 423,36 грн. за період з 13.07.2006 року по 26 лютого 2015 року, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 20 109,08 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 59 785,09 грн., пеня у розмірі 94 794,74 грн., штраф у розмірі 8 734,45 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 700,00 грн.

Вважає, що під час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимог законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів, а саме виконавчий напис був виданий поза межами встановленого строку для його видання та не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, в зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачки (а.с. 42).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час його проведення повідомлявся належним чином (а.с.38), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, відзив на позов не подавав.

Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача.

Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 28 березня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис (реєстраційний номер 1408) за Договором кредиту № DNH4KS29681010 від 13 липня 2006 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача грошових коштів у розмірі 183 423,36 грн. за період з 13.07.2006 року по 26 лютого 2015 року, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 20 109,08 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 59 785,09 грн., пеня у розмірі 94 794,74 грн., штраф у розмірі 8 734,45 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 700,00 грн. (а.с.9).

Підтверджень направлення Банком ОСОБА_1 , вимоги про повернення кредиту та сплату заборгованості, а також відомостей про отримання позивачем вимоги Банку матеріали справи не містять.

В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою - другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

За приписами статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом положення містяться у пункті 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису містить й Порядок (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік).

Пунктом 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу необхідно надати: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення (прострочене зобов`язання боржника) та бути безспірним у розумінні вищеназваних нормативних актів.

Аналіз положень вищеназваних нормативних актів свідчить про те, що підставою для вчинення виконавчого напису за кредитним договором є надання нотаріусу документів, які не тільки передбачені Переліком за назвою, але й містять відомості, які є необхідними умовам вчинення виконавчого напису за статтею 88 Закону та пунктом 3.1 глави 16 розділ 2 Порядку.

Інакше нотаріус має право витребувати у стягувача інші документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису ( пункт 2.2 глави 16 розділ 2 Порядку).

Боржник, в судовому порядку, може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (постанова Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі №6-887/цс17).

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц).

В даному випадку при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус ДМНО Бондар І.М. порушила вимоги Закону, оскільки кредитний договір не є документом, якій підтверджує безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. Розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, також не є документом, якій підтверджує безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, оскільки не відповідає вимогам Переліку.

Відповідачем до суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би спростував доводи, викладені позивачем.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 95, 141, 263-265, 280-283, 354,355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (яка зареєстрована: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ), третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Центральна, буд. 6/9), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 28 березня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за №1408 про стягнення з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , грошових коштів в розмірі 183 423, 36 грн. та витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1 700,00 грн. (що разом скаладає 185 123,36 грн.) за кредитним договором № DNH4KS29681010 від 13 липня 2006 року.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , судові витрати у розмірі 768, 40 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Повне судове рішення складено 02.10.2019 року

Суддя: