ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4531/18 Номер провадження 22-ц/814/392/19Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та визначення порядку користування земельною ділянкою, з участю третьої особи: Територіальна громада м. Полтава в особі Полтавської міської ради

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2018 року, ухвалене у період часу з 11:33:35 год. до 11:47:44 год. під головуванням судді Самсонової О.А., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

В серпні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, у якому просила виділити в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності, та визначити порядок користування земельною ділянкою.

Уточнивши позовні вимоги, позивач посилалась на ту обставину, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15 грудня 2014 року вона є власником 3/5 частин жилого будинку з частиною надвірних будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Власником інших 2/5 частин вказаного домоволодіння є ОСОБА_3. Між сторонами склався порядок користування житловими приміщеннями та господарськими будівлями, земельною ділянкою.

Посилаючись на норми ст. 364 ЦК України, позивач просила суд виділити в натурі її частку з спільної часткової власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_1 у вигляді частини житлового будинку загальною площею 39,2 кв.м. (житлова площа 14,8 кв.м.), а саме: кухня 2-2 площею 8,6 кв.м., кімната 2-3 площею 14,8 кв.м., санвузол 2-4 площею 4,4 кв.м., коридор 2-5 площею 4,2 кв.м., сіни ІІІ площею 5,9 кв.м., тамбур IV площею 1,3 кв.м., а також літню кухню «Б», трубопровід №5, огорожу №1 та №2, що становить 3/5 частини, відповідачу ОСОБА_3 виділити з спільної часткової власності її частку на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_1 у вигляді частини житлового будинку загальною площею 32,3 кв.м. (житлова площа 15,8 кв.м.), а саме: кухню ІІ площею 8,5 кв.м., санвузол 1-2 площею 3,6 кв.м., кімнату 1-3 площею 15,8 кв.м., коридор 1-4 площею 2,0 кв.м., тамбур I площею 2,4 кв.м., а також сарай «В», погріб вхідний «в-1», сарай «в», сарай «Е», сарай «К», навіс «к-1», вбиральня «З», ворота огорожі №3, огорожа №4 та трубопровід №6.

Також просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між сторонами відповідно до часток у праві власності на житловий будинок 3/5 та 2/5 частини відповідно в існуючих на даний час межах фактичного землекористування, а саме позивачу 1167 кв.м., відповідачу 594 кв.м.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та визначення порядку користування земельною ділянкою, з участю третьої особи: Територіальна громада м. Полтава в особі Полтавської міської ради - відмовлено.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодився позивач ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на невідповідність висновків суду з приводу того, що нею не надані докази того, що майно, яке вона прохає виділити із спільної часткової власності відповідає часткам співвласників у праві спільної часткової власності - 3/5 та 2/5, посилаючись на висновок судового експерта Авдєєва А.К. та дані технічного паспорту домоволодіння.

Висновок суду щодо необхідності розрахунків компенсації одного співвласника іншому у випадку невідповідності фактично виділеного майна ідеальним часткам в праві спільної часткової власності апелянт вважає безпідставним, оскільки відповідність розподілу підтверджується доказами у справі та згодою відповідача.

Необґрунтованим вважає і посилання суду на відсутність вимоги про припинення права спільної часткової власності на майно, оскільки це прямо передбачено нормами ч. 3 ст. 364 ЦК України і має вирішуватися судом при задоволенні позовних вимог.

Апелянт заперечує проти висновків суду з приводу того, що виділу в натурі частки нерухомого майна має передувати належне оформлення прав на земельну ділянку

Визначення порядку користування земельною ділянкою з урахуванням часток у праві власності на нерухоме майно підтверджується також висновками земельно-технічного дослідження земельної ділянки від 31 липня 2018 року №50-18, виконаного експертом Авдєєвим А.К., технічним паспортом домоволодіння.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

ОСОБА_3 надала відзив на апеляційну скаргу, у якому проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 не заперечує, просить задовольнити їх у повному обсязі.

Вказує на повне визнання позову, про що надавала заяву до суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15 грудня 2014 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить 3/5 частки житлового будинку з часткою господарських споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 розташована на неприватизованій земельній ділянці (а.с.7).

Власником інших 2/5 частин вказаного будинку на підставі ухвали Київського районного суду м. Полтави у цивільній справі №2-5564/10 від 14 січня 2011 року, яка набрала законної сили 20 січня 2011 року, є ОСОБА_3 (а.с.12).

Право власності ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не зареєстровано.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що позивачем не доведено того факту чи відповідають всі запропоновані до виділу сторонам приміщення, будівлі та споруди часткам співвласників, не порушено питання про припинення права спільної часткової власності на домоволодіння, не зареєстровано право власності на земельну ділянку.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Спірні правовідносини врегульовуються нормами Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно роз`яснень, викладених в п. п. «; а » п. 12, п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. № 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності » та п.п. 6,7 постанови Пленуму Верховного Суду від 04.10.1991 р. № 7 « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок » про те, що при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які відповідають розміру їх часток у приватній власності.

Зазначеними нормами передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об'єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Принципи здійснення права власності закріплені у статті 319 ЦК, де, зокрема, зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, дотримуючись при цьому моральних засад суспільства, а держава не втручається у здійснення власником своїх правомочностей щодо належного йому майна і забезпечує власникам рівні умови здійснення своїх прав.

З матеріалів справи вбачається, що заявляючи про наявність технічної можливості виділити належну їй частку із спільного майна, позивач посилається на дані висновку ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 05 липня 2018 року №6377 (а.с.20-21).

Згідно висновку експерта №50-18 будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1 виготовленого судовим експертом Авдєєвим А.К. 31 липня 2018 року, майно, що перебуває у спільній частковій власності, з технічної точки зору можливо поділити між співвласниками даного майна без втрати цільового призначення з одночасним припиненням права спільної часткової власності на нього (а.с.25-30).

Експертом зазначено, що 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що належить ОСОБА_2, по АДРЕСА_1, до складу якої входить: частина житлового будинку літ. «А-1», що складається із приміщень: кухня 2-2 площею 8,6 кв.м., кімната 2-3 площею 14,8 кв.м., санвузол 2-4 площею 4,4 кв.м., коридор 2-5 площею 4,2 кв.м., сіни ІІІ площею 5,9 кв.м., тамбур IV площею 1,3 кв.м., а також літня кухня «Б», трубопровід №5, огорожа №1 та №2, що становить 3/5 частини, можливо виділити в самостійний об'єкт нерухомого майна без втрати цільового призначення. Розмір земельної ділянки, що пропонується закріпити за новоствореним об'єктом, складає 1167 кв.м.

Відповідачу ОСОБА_3 на 2/5 частини залишаються наступні будівлі та споруди: частина житлового будинку літ. «А-1», що складається із приміщень: санвузол 1-2 площею 3,6 кв.м., кімната 1-3 площею 15,8 кв.м., коридор 1-4 площею 2,0 кв.м., тамбур I площею 2,4 кв.м., кухня ІІ площею 8,5 кв.м., а також сарай «В», погріб вхідний «в-1», сарай «в», сарай «Е», сарай «К», навіс «к-1», вбиральня «З», ворота огорожі №3, огорожа №4 та трубопровід №6. В користуванні ОСОБА_3 залишається земельна ділянка площею 594 кв.м.

Відповідно до вимог ч.1, 5, 6 ст. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надаючи оцінку висновку №50-18 будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1, складеного судовим експертом Авдєєвим А.К., апеляційний суд бере до уваги той факт, що експерт дійшов висновку про наявність технічної можливості поділити між співвласниками спірне майно без втрати цільового призначення з одночасним припиненням права спільної часткової власності на нього за варіантом, наведеним вище.

У позові ОСОБА_2 вказувала, що у її користуванні знаходиться частина житлового будинку загальною площею 39,2 кв.м. (житлова площа 14,8 кв.м.), а саме: кухня площею 8,6 кв.м., позначена на плані будинку цифрами 2-2, кімната площею 14,8 кв.м. - 2-3, санвузол площею 4,4 кв.м. - 2-4, коридор площею 4,2 кв.м. - 2-5, сіни площею 5,9 кв.м. - ІІІ, тамбур площею 1,3 кв.м - IV, а також літня кухня, позначена на плані земельної ділянки літерою Б, трубопровід №5, огорожа №1та огорода №2. Вказані приміщення та будівля мають відокремлений вхід.

У користування ОСОБА_3 знаходиться частина житлового будинку загальною площею 32,2 кв.м. (житлова площа 15,8 кв.м.), а саме: санвузол площею 3,6 кв.м., позначений на плані будинку цифрами 1-2, кімната площею 15,8 кв.м. - 1-3, коридор площею 2,0 кв.м. - 1-4, тамбур площею 2,4 кв.м. - 1, кухня площею 8,5 кв.м. - ІІ, а також сарай, позначений на плані земельної ділянки літерою В, погріб вхідний - в-1, сарай - в, сарай -Е, сарай - К, навіс - к-1, вбиральня - 3, ворота огорожі №3, огорожа №4 та трубопровід №6.

Відповідач у справі ОСОБА_3 позов ОСОБА_2 визнала у повному обсязі, заперечень щодо виділення їй 3/5 частини домоволодіння в межах, що склалися фактично не заперечувала (а.с. 42).

Факт визнання нею позову ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_3 підтвердила і у відзиві на апеляційну скаргу.

Вирішуючи питання щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, апеляційний суд виходить з наступного.

Визначені частки земельних ділянок, які позивач просить вділити у користування їй та відповідачу ОСОБА_3 відповідно до часток в праві на нерухоме майно, відповідають розмірам земельних ділянок, що позначені на плані технічної документації земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради трудящих від 13 червня 1955 року №312 було виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Відповідно до ст. 120 ЗК України визначено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на яких вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на житловий будинок, будівлю або споруду до кількох осіб право користування земельною ділянкою визначається пропорційно до частки у праві власності на ці об'єкти.

Матеріалами справи підтверджується а не заперечується сторонами, що між ними склався порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток у праві власності на будинок, який існує тривалий час. Земельна ділянка має свою конфігурацію та розмір, проведено узгодження меж з суміжними землекористувачами, встановлені межові знаки у вигляді огорожі, визначені межі та розмір часток земельної ділянки, якими користуються сторони, шляхом зведення внутрішньої огорожі.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею та за ОСОБА_3 права користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 - залишені без розгляду. ( а. с. 51)

З урахуванням викладеного, беручи до уваги повне визнання позовних вимог відповідачем, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та помилковість висновків місцевого суду.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

У відповідності з вимогами ст.12 Цивільно процесуального Кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем надано всі необхідні та допустимі докази у підтвердження заявлених нею позовних вимог.

Висновки місцевого суду не ґрунтуються на законі, ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та не відповідають основоположному принципу захисту, реалізації особою права власності.

Детальний аналіз доводів апеляційної скарги був проведений вище.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Реалізація співвласником будинку ОСОБА_2 належного їй права на виділ частини домоволодіння в натурі цілком відповідає чинному законодавству, і підлягає захисту у передбаченому законом порядку.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2018 року, з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2018 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та визначення порядку користування земельною ділянкою у повному обсязі.

Виділити в натурі ОСОБА_2 належні їй 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, по АДРЕСА_1, у вигляді частини житлового будинку загальною площею 39,2 кв.м. (житлова площа 14,8 кв.м.), до складу якого входять: частина житлового будинку літ. «А-1», що складається із приміщень: кухня 2-2 площею 8,6 кв.м., кімната 2-3 площею 14,8 кв.м., санвузол 2-4 площею 4,4 кв.м., коридор 2-5 площею 4,2 кв.м., сіни ІІІ площею 5,9 кв.м., тамбур IV площею 1,3 кв.м., а також літня кухня «Б», трубопровід №5, огорожа №1 та №2.

Виділити ОСОБА_3 належні їй 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, по АДРЕСА_1, у вигляді частини житлового будинку загальною площею 32,3 кв.м. (житлова площа 15,8 кв.м.), до складу якого входять: санвузол 1-2 площею 3,6 кв.м., кімната 1-3 площею 15,8 кв.м., коридор 1-4 площею 2,0 кв.м., тамбур I площею 2,4 кв.м., кухня ІІ площею 8,5 кв.м., а також сарай «В», погріб вхідний «в-1», сарай «в», сарай «Е», сарай «К», навіс «к-1», вбиральня «З», ворота огорожі №3, огорожа №4 та трубопровід №6.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до часток в праві на нерухоме майно (3/5 та 2/5) в існуючих на даний час межах фактичного землекористування та відповідно до висновку земельно-технічного дослідження земельної ділянки від 31 липня 2018 року №50-18, а саме:

-в користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1167 кв.м. (червоний колір на плані земельної ділянки);

-в користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 594 кв.м. (синій колір на плані земельної ділянки.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: Г.Л. Карпушин Л.М. Хіль