Справа № 368/1717/18
Рішення 2-о/368/6/19

Іменем України

"20" лютого 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

при секретарі Назаренко А.І.

заявника ОСОБА_1

з участю представника заявника адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

в с т а н о в и в:

заявник та її представник просять суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного не проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини із спадкодавцями ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р. та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р., що до дня смерті проживали за адресою АДРЕСА_1, обґрунтовуючи заяву наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_5 р. помер ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 30.03.2006 р. належала земельна ділянка площею 2,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ставівської сільської ради Кагарлицького району.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

ОСОБА_4 заповіт на все своє майно, в тому числі і вищезазначений житловий будинок, складений не був.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_4 із спадкоємців першої черги залишилась дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_3. Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_4 не залишилось.

ОСОБА_5 після смерті свого чоловіка прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, оскільки на час смерті чоловіка ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована та постійно проживала за однією адресою з ним.

Проте, після смерті чоловіка ОСОБА_4 ОСОБА_5 спадщини його не оформила та ІНФОРМАЦІЯ_4 р. померла.

Заповіт на все своє майно, в тому числі і на спадщину успадковану після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 не складала.

Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 із спадкоємців залишилась спадкоємець четвертої черги вона, ОСОБА_1, та дочка ОСОБА_3, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Вона у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_5

У зв'язку з чим, вона звернулась до Кагарлицького районного суду Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сім'єю більше 5 років.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 11.07.2018 р. їй було надано додатковий строк для прийняття спадщини ОСОБА_5 та встановлено факт проживання її та ОСОБА_5 однією сім'єю більше 5 років.

На підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 11.07.2018 р. вона звернулась до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Руденка А.В. із завою про прийняття спадщини. Згідно її заяви, нотаріусом Руденком А.В. було відкрито спадкову справу.

Однак, нотаріусом було їй відмовлено в оформленні спадкових прав на спадщину ОСОБА_5, оскільки згідно довідок Ставівської сільської ради на момент смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їх дочка ОСОБА_3 була зареєстрована разом з ними, що відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України дає їй право на спадщину померлих батьків.

При цьому, приватний нотаріус відмовляючи в оформленні спадщини порекомендував звернутись до суду із заявою про встановлення факту не проживання ОСОБА_3 із спадкодавцями на час відкриття спадщини.

Згідно ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, для того щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, необхідно постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Необхідно зазначити, що ОСОБА_3 постійно не проживала із своїми батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на час їх смерті, тобто на час відкриття спадщини, а отже не вважається такою, що прийняла їх спадщину.

Факт не проживання ОСОБА_3 із спадкодавцями на час відкриття спадщини підтверджується довідкою Ставівської сільської ради №539 від 23.08.2018 р., а також вказаний факт можуть підтвердити свідки.

У зв'язку з чим їй необхідно звертатись до суду із заявою про встановлення факту не проживання ОСОБА_3 із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на час їх смерті, тобто відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Її заява про встановлення факту не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини на думку її має розглядатись в порядку позовного провадження, оскільки існує спір, який виник у зв'язку з відмовою приватного нотаріуса позивачу оформити спадкові права, а також у зв'язку з наявністю іншого спадкоємця, який може претендувати на отримання спадщини.

Заінтересована особа: ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду про що свідчить повернення листа з відміткою - «за зазначеною адресою не проживає». Згідно інформації Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області вбачається, що ОСОБА_3, дійсно зареєстрована в АДРЕСА_1, але з 1994 року по даний час не проживає. Причин неявки суд не повідомила.

Суд, вислухавши заявника, її представника та свідків, вивчивши письмові докази, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п.5 ч.2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у пункті 1 постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

За вимогами ЦПК України суд зобов'язаний вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК).

Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Так, ст. 1261 ЦК України, передбачена перша черга спадкоємців за законом, а саме: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст. 1262 ЦК України передбачена друга черга спадкоємців за законом, а саме: у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Ст. 1263 ЦК України передбачена третя черга спадкоємців за законом, а саме: у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Ст. 1264 ЦК України передбачена четверта черга спадкоємців за законом, а саме: у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Ст. 1265 ЦК України передбачена п'ята черга спадкоємців за законом, а саме: у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї.

Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

ІНФОРМАЦІЯ_5 р. помер ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 30.03.2006 р. належала земельна ділянка площею 2,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ставівської сільської ради Кагарлицького району.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

ОСОБА_4 заповіт на все своє майно, в тому числі і вищезазначений житловий будинок, складений не був.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_4 із спадкоємців першої черги залишилась дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_3. Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_4 не залишилось.

ОСОБА_5 після смерті свого чоловіка прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, оскільки на час смерті чоловіка ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована та постійно проживала за однією адресою з ним.

Проте, після смерті чоловіка ОСОБА_4 ОСОБА_5 спадщини його не оформила та ІНФОРМАЦІЯ_4 р. померла.

Заповіт на все своє майно, в тому числі і на спадщину успадковану після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 не складала.

У зв'язку з чим, заявник звернулась до Кагарлицького районного суду Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сім'єю більше 5 років.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 11.07.2018 р. заявнику було надано додатковий строк для прийняття спадщини ОСОБА_5 та встановлено факт проживання її та ОСОБА_5 однією сім'єю більше 5 років.

На підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 11.07.2018 р. вона звернулась до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Руденка А.В. із завою про прийняття спадщини. Згідно її заяви, нотаріусом Руденком А.В. було відкрито спадкову справу.

Однак, нотаріусом було їй відмовлено в оформленні спадкових прав на спадщину ОСОБА_5, оскільки згідно довідок Ставівської сільської ради на момент смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їх дочка ОСОБА_3 була зареєстрована разом з ними, що відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України дає їй право на спадщину померлих батьків.

Відповідно до довідок виданих виконкомом Ставівської сільської ради вбачається, що на день смерті як ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, так і ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, була зареєстрована ОСОБА_3, але не проживала.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що ОСОБА_3 на час смерті як батька, так і матері не проживала з ними, оскільки вони є сусідами, та даний факт можуть підтвердити.

В матеріалах спадкової справи немає інших заяв щодо прийняття спадщини, окрім як заяви заявника ОСОБА_1, а тому підстав для висновку про наявність спору про право немає.

Отже, встановлення даного факту заявнику необхідне для отримання у встановленому законом порядку свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки інших спадкоємців, які б відносились до першої - третьої черги спадкоємців за законом немає, а в іншому порядку, ніж у судовому, вона цей факт встановити не зможе.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ЦК України, ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт: постійного не проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини із спадкодавцями ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р. та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р., що до дня смерті проживали за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 25.02.2019 р.

Суддя І.І. Шевченко