Справа №: 398/2677/19
провадження №: 2/398/1585/19
"23" вересня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Авраменка О.В.
з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 . Відповідач є невісткою попереднього власника квартири.
Оскільки, відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи.
В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що він є власником квартири. На даний час в квартирі зареєстровані: ОСОБА_4 - його мати та відповідач - невістка колишнього власника ОСОБА_3 . При цьому відповідач починаючи з 2016 року в квартирі не проживає, участі в утриманні квартири та оплаті комунальних послуг не приймає. Де відповідач перебуває на даний час йому не відомо.
Заслухавши вступне слово позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.07.2019 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Зазначений факт також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.07.2019 року №172192688.
Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, які поживають в будинку АДРЕСА_2 та довідки квартального комітету №15 від 12.07.2019 року №184 про склад сім`ї, в квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , зареєстровані ОСОБА_4 , мати власника, та ОСОБА_2 , колишня невістка.
Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16.
Відповідно до акту про відсутність особи за місцем проживання від 10.07.2019 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак не проживає з дня реєстрації, тобто з 04 квітня 2016 року, особистих речей та (або) речей повсякденного використання, які б належали останній, в квартирі немає.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в сусідній квартирі з 1986 року. В квартирі АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_6 . Відповідача також знає. Вона проживала з чоловіком на квартирі, а потім вони розлучилися. Близько 20 років відповідача за місцем реєстрації вона не бачила.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що з 1997 року проживає по сусідству з ОСОБА_4 , яка після смерті чоловіка проживає сама. Відповідача за місцем реєстрації вона ніколи не бачила.
В судове засідання на виклик суду не з`явилися свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та позивач відмовився повторного виклику та допиту зазначених свідків.
Оскільки, судом встановлено, що відповідач не є членом родини позивача, не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, та позивач не надавав свою згоду на користування будинком відповідачем, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягав та просив не стягувати судовий збір з відповідача.
На підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Судові витрати залишити по фактично понесеним.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 27 вересня 2019 року.
Суддя О.В. Авраменко