Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року

м. Шаргород

справа № 152/1588/18

провадження № 2/152/56/19

Шаргородський районний

суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді - Соколовської Т.О.,

з участю

секретаря судового засідання - Годованюк І.Л.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

встановив :

ОСОБА_2 виклад позицій позивача та відповідача

12 листопада 2018 року Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (далі позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення страхового відшкодування.

У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.06.2015 року, о 04 годині у м. Шаргород Вінницької області на вул. Леніна з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем "ВАЗ 21101", державний номерний знак НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобілів: "ВАЗ 21101", державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 та "ГАЗ", державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4

У результаті ДТП пасажири автомобіля "ВАЗ 21101" ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли, пасажир ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вироком Шаргородського районного суду від 02.02.2016 року відповідача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на девять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 227 000 грн. моральної шкоди та 4300 грн. витрат на правову допомогу. Стягнуто з ПАТ "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_7 68 127,87 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами була застрахована позивачем.

ОСОБА_7 своєчасно звернулася до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі заяви ОСОБА_7 про настання страхового випадку, відповідно до норм ЗУ "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачем було виплачено потерпілій страхове відшкодування в розмірі 73127,87 грн.

16 серпня 2017 року позивач направив відповідачу лист-претензію з вимогою сплатити борг, проте відповідач на вимогу не відреагував та заборгованість не сплатив.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь 73127,87 грн. виплаченого страхового відшкодування та 1762 грн. судового збору.

У судове засідання представник позивача ПАТ "Страхова група "ТАС" не з'явився, але від представника позивача ПАТ "Страхова група "ТАС" ОСОБА_9, який діє на підставі довіреності № ГО-18/219 від 26.12.2018 року поступила заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги ПАТ "Страхова група "ТАС" підтримує в повному обсязі, посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві. Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ "Страхова група "ТАС" суму сплаченого ОСОБА_7 страхового відшкодування в розмірі 73 127,87 грн. та сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1762 грн.

Відповідач ОСОБА_1, який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги визнав, суду пояснив, що добровільно повернути позивачеві страхове відшкодування в розмірі 73127,87 грн., виплачене потерпілій ОСОБА_7, на даний час не має можливості, оскільки відбуває покарання в місцях позбавлення волі і не має достатнього заробітку.

ІІ. Заяви, клопотання сторін

Учасники справи, клопотань, пов'язаних з розглядом справи, не заявляли.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 22.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою відкрито підготовче провадження, підготовче засідання призначено на 11 годину 18 грудня 2018 року. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву та, у разі необхідності подати зустрічний позов (а.с.39).

У підготовче засідання сторони не з'явилися.

Від представника позивача ПАТ "Страхова група "ТАС" за довіреністю від 14.12.2017 року - ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності (а.с.45 - 46).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не з'явився в підготовче засідання, у зв'язку з тим, що він відбуває покарання в ДУ "Кагарлицька виправна колонія № 115" .

Ухвалою суду від 18.12.2018 року підготовче засідання відкладено на 13 годину 11 січня 2019 року в залі судових засідань №1 Шаргородського районного суду Вінницької області. Визначено участь відповідача ОСОБА_1 у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву та, у разі необхідності подати зустрічний позов (а.с.49).

Ухвалу суду від 18.12.2018 року направлено на адресу ДУ "Кагарлицька виправна колонія № 115" для вручення ОСОБА_1 та забезпечення проведення підготовчого засідання за участі ОСОБА_1 (а.с.51), яка отримана 27.12.2018 року (а.с.54).

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подав, зустрічного позову не предявляв.

Ухвалою суду від 11.01.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання призначено на 13 годину 31 січня 2019 року (а.с.59).

31.01.2019 року ухвалою суду розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача на 13 годину 26 лютого 2019 року (а.с.77).

Перешкод для пред`явлення позову про стягнення сплаченого страхового відшкодування судом не встановлено.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин.

У справі, яка розглядається судом, встановлено що згідно вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2016 року, який 26.05.2016 року набрав законної сили, 28 червня 2015 року біля 4 години 00 хвилин, ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керуючи технічно справним автомобілем "ВАЗ 21101", реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись у темну пору доби по вул. Леніна у м. Шаргород Вінницької області у напрямку центру міста, у порушення пункту 10.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), згідно з яким «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод для руху або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем "ГАЗ 3307", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_11, який рухався у зустрічному напрямку.

Від отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тяжких тілесних ушкоджень, пасажири автомобіля "ВАЗ 21101" ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли.

У наслідок ДТП пасажир автомобіля "ВАЗ 21101" ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир цього ж автомобіля ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Означеним вироком ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на девять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Цим же вироком стягнуто з ПАТ "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_7 68 127, 87 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент настання страхового випадку цивільно правова відповідальність власників наземних транспортних засобів була застрахована Полісом АІ № 3234180 від 01.10.2014 року, за яким ПАТ "Страхова група "ТАС" застрахувало цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу "ВАЗ 21101" державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.7).

Полісом передбачено, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000 грн., розмір франшизи нуль (а.с.7).

ОСОБА_7 своєчасно звернулася до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.30).

На підставі заяви про страхове відшкодування, відповідно до вимог ст. 22 ЗУ "Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ПАТ "Страхова група "ТАС" було виплачено потерпілій ОСОБА_7 страхове відшкодування в розмірі 73127, 87 грн.(а.с.29, 32).

16 серпня 2017 року позивач направив відповідачу лист-претензію з вимогою сплатити борг, проте відповідач на вимогу не відреагував та заборгованість не сплатив (а.с.31).

Отже, позивачем вчинено всі дії, згідно із законом для досудового врегулювання спірних правовідносин.

У звязку з невідшкодуванням відповідачем у добровільному порядку завданої шкоди, згідно з положеннями ст. 993 ЦК України, ст.27 ЗУ "Про страхування" позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у примусовому порядку.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Фактичним обставинам, встановленим судом відповідають договірні цивільні правовідносини, що регулюються, зокрема, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961-ІV в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, Законом України "Про страхування".

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру ...

Згідно з положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. У даному випадку таким актом є Закон України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами п.22.1 ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.38.1.1(а) ст.38 ЗУ "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності в даному випадку, має нести особа, винна у завданні шкоди - водій автомобіля ОСОБА_1, який керував транспортним засобом будучи в стані алкогольного сп'яніння і з вини якого сталася ДТП.

При цьому відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування аналогічних норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року по справі № 200/13392/13-ц.

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів в підтвердження позовних вимог переконує суд, що позивачем надано належні та допустимі докази, в силу вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, на підтвердження порушення відповідачем його прав, оскільки судом встановлено, що з вини відповідача ОСОБА_1, який 28.06.2015 року о 04 годині у м. Шаргород перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння керував автомобілем "ВАЗ 21101", державний номерний знак НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобілів: "ВАЗ 21101", державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 та "ГАЗ", державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, в результаті якої пасажир автомобіля "ВАЗ 21101" пасажир ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого останній було заподіяно матеріальну та моральну шкоду. При цьому, відповідач добровільно завдану шкоду не відшкодував, страхове відшкодування в розмірі 73127,87 грн. потерпілій виплатив позивач, у якого виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, а відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом задоволення позовних вимог.

Такий висновок суду ґрунтується не лише на законодавстві України, а й на практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), де ЄСПЛ вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Страхова група "ТАС" судовий збір в сумі 1762 грн (а.с.1).

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 15, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 979, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 23, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.27 ЗУ "Про страхування", ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року) суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" страхове відшкодування в розмірі 73 127 (сімдесят три тисячі сто двадцять сім ) гривень 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Імя (найменування) сторін:

позивач Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС", 03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65, , р/р 2586 в Столичній філії ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 380269;

відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_3, інші дані ідентифікуючі особу не відомі.

Рішення складено і підписано суддею 26 лютого 2019 року.

Суддя: Т.О. Соколовська