КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/205/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2018 року, постановлену у складі судді Усатова Д.Д.,

за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2012 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_3, третя особа - Садівницьке товариство «Бучанка» про часткове скасування рішення Гостомельської селищної ради Київської області та державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права користування,

встановив:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2012 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Гостомельської селищної ради Київської області та ОСОБА_3, третя особа: Садівницьке товариство «Бучанка» про часткове скасування рішення Гостомельської селищної ради Київської області та державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права користування.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 червня 2012 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2012 року залишено без змін.

10 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного рішення Ірпінского міського суду від 14 травня 2012 року в частині, якою відмовлено у задоволенні його позовних вимог про скасування рішення Гостомельської селищної ради №33 від 16 грудня 2010 року, державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 162-168, т.1).

Заява мотивована тим, що нововиявленими обставинами у справі, які є істотними для справи, не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи є те, що 11 листопада 2013 року ОСОБА_2 стало відомо, що у правління СТ «Бучанка» станом на 19 вересня 2010 року під час прийняття рішення на користь ОСОБА_3 не було підстав приймати рішення про передачу їй в користування земельної ділянки площею 0,06 га по АДРЕСА_1 у СТ «Бучанка», оскільки відсутній зареєстрований Статут цього товариства, відповідно до якого б діяло правління, голова і його заступник є нелегітимні. Зазначав, що СТ «Бучанка» не мало достатньої правоздатності.

Також заявнику стало відомо, що 10 липня 2010 року на повістку дня на загальних зборах членів СТ «Бучанка» не було поставлено питання про розгляд заяв від 10 липня 2010 року громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про прийняття їх до членів СТ «Бучанка» й про передачу їм в користування розташованої в СТ «Бучанка» земельної ділянки по вул. Сонячна,2/14 .

ОСОБА_2 вважав, що рішення правління СТ «Бучанка», зафіксоване у протоколі від 15 травня 2010 року про обрання головою правління ОСОБА_5 та про обрання Горобець заступником голови правління є не легітимне, оскільки статут товариства не є зареєстрованим. ОСОБА_2 стверджував, що оскільки 15 травня 2010 року правління СТ «Бучанка» не легітимно обрало голову і заступників, то це призвело до порушення прав ОСОБА_2, так як ОСОБА_5 незаконно позиціонуючи себе у суді в якості голови правління надавала суду відповідні документи по суті справи.

Під час розгляду зави ОСОБА_2 про перегляд рішення Ірпінского міського суду від 14 травня 2012 року за нововиявленими обставинами, позивач неодноразово уточнював підстави та збільшував кількість нововиявлених обставин, подаючи про це відповідні письмові заяви та докази.

Так, 23 жовтня 2014 року ОСОБА_2 подав доповнення до заяви, у якому також нововиявленою обставиною вважав те, що рішення Гостомельської селищної ради за № 1458-56-V від 07 жовтня 2010 року, від якого є похідне рішення № 33-IІ-VІ від 16 грудня 2010 року, прийняті на користь ОСОБА_3, й рішення № 189-08- VІ від 20 червня 2011 року 2011 року «Про розгляд протесту…» на рішення селищної ради № 1458-56-V від 07 жовтня 2010 року» винесені не на пленарному засіданні без обговорення більшістю депутатів від загального складу ради (а.с.117-120, т.4).

У заяві №2 від 18 листопада 2014 року ОСОБА_2 також нововиявленою обставиною вважав те, що Гостомельською селищною не розглядалося 16 грудня 2010 року і не затверджувалася її рішенням №33-ІІ-УІ від 16 грудня 2010 року, технічна документація по складанню державних актів на право власності на землю ОСОБА_3 ( селище АДРЕСА_1), оскільки радою розглядалася і тим рішенням затверджувалась технічна документація по складанню державних актів на право власності на землю громадянам, виготовлену приватним підприємством «Планета», тоді як ОСОБА_3 технічну документацію розробляв ФОП ОСОБА_6 (а.с.121-122, т.4).

У заяві №3 від 08 грудня 2014 року ОСОБА_2 також нововиявленою обставиною вважав те, що під час розгляду іншої справи його представнику стало відомо, що колегіальній орган - рада VI-го скликання, суд, і ОСОБА_3 не знали і не могли знати 14 травня 2012 року про порядок перевірки і розгляду радою V-го скликання 07 жовтня 2010 року отриманих 06 жовтня 2010 року від ОСОБА_3 документів. Також ОСОБА_2 просив постановити окрему ухвалу щодо керівника Архівного відділу в особі ОСОБА_7 за вчинення нею 03 квітня 2014 року діянь, передбачених ст.382 КК України (а.с. 148-152, т.4).

Згідно заяви №4 від 05 січня 2015 року ОСОБА_2 також нововиявленою обставиною вважав те, що 04 грудня 2014 року йому через представника стало відомо, що при прийнятті рішення №1458 від 07.10.2010 року про надання дозволу на розробку технічної документації, що давала підстави прийняти оскаржене рішення від 16 грудня 2010 року №33 , Гостомельська селищна рада 5-го скликання з довідки №3/07-10 від 17 липня 2010 вважала, що ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 була членом СТ «Бучанка», і що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_8, яка, як видно з копії свідоцтва про смерть, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 189-191, т.4).

У заяві №5 від 20 березня 2015 року ОСОБА_2 також нововиявленою обставиною вважав те, що є надруковані протоколи сесії, а саме : від 16 грудня 2010 року, в яких ім'я відповідача ОСОБА_10 не надруковано та в яких відсутня фіксація прийняття рішення на користь ОСОБА_3, з чого вбачається, що державний акт про право власності видано ОСОБА_3, у той час як на тих сесіях Гостомельської селищної ради не приймалося рішення щодо ОСОБА_3 (а.с. 43, т.5).

Згідно заяви №6 від 26 жовтня 2015 року ОСОБА_2 також нововиявленою обставиною вважав те, що з 1984 по 1998 рік рішення про виділення громадянам земельних ділянок для користування в СТ «Бучанка» та прийняття громадян в члени цього СТ приймалось спільним засіданням адміністрації і профкому інституту «УкрНДІпроект» і те, що рішення про виділення ОСОБА_8 земельної ділянки для користування по АДРЕСА_1 в СТ «Бучанка» смт. Гостомель та про прийняття ОСОБА_8 в члени цього СТ приймалось спільним засіданням адміністрації і профкому інституту «УкрНДІпроект» 28 березня 1994 року (а.с. 52-57, т.8).

З огляду на викладене ОСОБА_2 остаточно просив: поновити строк на подачу заяви №6 із зазначенням виявлених 08 липня 2015 року нововиявлених обставин, які доповнюють ті нововиявлені, що виявлені ним 11 листопада 2013 року і зазначені у поданій до суду первісній заяві від 10 грудня 2013 року, оскільки він пропустив строк з поважних причин, які узгоджуються із приписами ч.2 ст.302 ЦК України, зокрема, перед поширенням інформації з листа Прокурора Київської області від 22 грудня 2011 року №05/3-942 вих 11я, який заявнику не адресований, заявник зобов'язаний був перевірити дані (ново виявлені обставини), що зафіксовані у листі Прокурора Київської області від 22 грудня 2011 року №05/3-942 вих, 11, адресованому ОСОБА_11, які суперечать ст.11 Закону України від 10 липня 2003 року № 1087-IV і рішенню Ірпінського міського суду від 14 травня 2012 року;

встановити, чи мають місце нововиявлені обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, а саме, чи дійсно з 1984 по 1998 рік включно рішення про виділення громадянам земельних ділянок для користування в СТ «Бучанка» та прийняття громадян в члени цього СТ приймалось спільним засіданням адміністрації і профкому інституту «УкрНДІпроект» й на якій підставі голова СТ «Бучанка» видав 30 квітня 1994 року ОСОБА_8 членську книжку садовода, в якій вписав дані про протокол від 28 березня 1994 року №4;

задовольнити вимоги про перегляд рішення Ірпінського міського суду від 14 травня 2012 року №2- 805/12, в тому числі і за такими нововиявленими обставинами, що з 1984 року по 1998 рік рішення про виділення громадянам земельних ділянок для користування в СТ «Бучанка» та прийняття громадян в члени цього СТ приймалось спільним засіданням адміністрації і профкому інституту «УкрНДІпроект» і те, що рішення про виділення ОСОБА_8 земельної ділянки для користування по адресі АДРЕСА_1 та про прийняття ОСОБА_8 в члени цього СТ приймалось спільним засіданням адміністрації і профкому інституту «УкрНДІпроект» 28 березня 1994 року;

рішення Ірпінського міського суду у справі №2-805/12, яке набрало законної сили, скасувати в частині щодо позовної вимоги відносно державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 2 вересня 2011 року на ім'я ОСОБА_3, не зважаючи на відсутність у рішенні №33 від 16 грудня 2010 року другої сесії VІ скликання Гостомельської селищної ради такого імені як ОСОБА_3, на відсутність рішення ради про передачу у користування ОСОБА_3 земельної ділянки АДРЕСА_1 і у відсутність технічної документації по складанню державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_3, розробленої приватним підприємством «Планета», й у відсутність станом на 16 грудня 2010 року у Раді технічної документації по складанню державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_3, розробленої фізичною особою підприємцем ОСОБА_6

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 січня 2014 року заяву ОСОБА_2 від 10 грудня 2013 року про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами - було залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 квітня 2014 року було задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_2, ухвалу Ірпінського міського суду Київської області - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 липня 2016 року ( а.с. 183, т. 6) дану цивільну справу було передано на розгляд Бородянському районному суду Київської області, оскільки після задоволення відводів (самовідводів) по даній цивільній справі в Ірпінському міському суді неможливо було утворити новий склад суду для розгляду справи, а тому справу передано до іншого суду, найбільш територіально наближеного.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 серпня 2016 року ( а.с. 251-253, т. 6) ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 18 липня 2016 року була скасована, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2016 року дану цивільну справу було передано на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області, оскільки після задоволення відводів ( самовідводів) по справі в Ірпінському міському суді неможливо було утворити новий склад суду для розгляду даної справи, тому справа передана до найбільш територіально наближеного суду. ( а.с. 43, т. 7).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилено, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2016 року - залишено без змін ( а.с. 135-140, т. 7).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2018 рокуу задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2012 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_12, третя особа: Садівницьке товариство «Бучанка» про часткове скасування рішення Гостомельської селищної ради Київської області та державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права користування - відмовлено.

03 травня 2018 року до Апеляційного суду Київської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на вступну та резолютивну частини ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2018 року, а 17 травня 2018 року до Апеляційного суду Київської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на повну ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2018 року.

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Київської області, відповідно до ч. 5 ст. 31 ЦПК України, 10 жовтня 2018 року дана справа передана для розгляду до Київського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, винесену неповноважним Києво-Святошинським районним судом під головуванням судді Усатова Д.Д., заяви про відвід якого розглянуто 12 березня 2018 року з порушенням поряду встановленого законом, встановити необґрунтованість заяв суддів про самовідвід та направити справу до належного суду.

Заявник також вказує на те, що Києво-Святошинський районний суд Київської області є неповноважним судом для розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2012 року за нововиявленими обставинами, оскільки таким повноважним судом є Ірпінський міський суд Київської області, тобто, суд, що ухвалив рішення, яке переглядається за нововиявленими обставинами.

Посилається на те, що судді Ірпінського міського суду Київської області необґрунтовано заявили собі самовідводи у даній справі, а Апеляційний суд Київської області своєю ухвалою від 11 січня 2017 року безпідставно залишив без змін ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2016 року про передачу вказаної справи до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Також під час вирішення даної заяви Києво-Святошинським районним судом Київської області була порушена процедура розгляду заяв представника позивача про відвід головуючому судді Усатову Д.Д.

Що стосується доводів апеляційної скарги по суті заяви про перегляд рішення за новоявленими обставинами, то вказані доводи кореспондуються з доводами заяв (з урахуванням доповнень) про перегляд рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2012 року за нововиявленими обставинами.

Зокрема, вказує на те, що судом першої інстанції належним чином не були оцінені та прийняті до уваги докази, що підтверджують наявність викладених у заявах нововиявлених обставин. Так, відповідно до книги протоколів сесій Гостомельської селищної ради за 2009- 2012 роки, згідно з даними отриманого в архіві протоколу від 21 жовтня 2010 року цієї 56-ї сесії 5 скликання - відсутні дані про відкриття 56 сесії ради 07 жовтня 2010 року, проте є дані про відкриття сесії 21 жовтня 2010 року. Тому даними доказами підтверджується та обставина, що рішення Гостомельської селищної ради від 07 жовтня 2010 року прийнято не на сесійному засіданні.

Відповідно до рішення Гостомельської селищної ради від 16 грудня 2010 року, на другій сесії 6 скликання 16 грудня 2010 року розглядалась і затверджувалась документація із землеустрою, розроблена ПП «Планета». Проте вказаним підприємством не розроблялась технічна документація ОСОБА_3, оскільки її розроблено ФОП ОСОБА_6 Тому суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної оцінки тій обставині, що 16 грудня 2010 року рішенням № 33 не затверджувалась технічна документація для ОСОБА_3

Також судом не прийнято до уваги докази, що свідчать про те, що у правління СТ «Бучанка» станом на 19.09.2010 року під час прийняття рішення на користь ОСОБА_3 не було підстав приймати рішення про передачу в користування земельної ділянки по АДРЕСА_1, бо відсутній зареєстрований Статут цього товариства, відповідно до якого діяло б правління, тому голова правління і його заступник є нелегітимні.

Також суд першої інстанції не надав оцінки тій обставині, що має істотне значення для справи, що 10 липня 2010 року на повістку дня загальних зборів членів СТ «Бучанка» не було поставлено питання про розгляд заяв від 10.07.2010 року громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про прийняття їх до членів СТ «Бучанка» й про передачу їм в користування розташованої в СТ земельної ділянки по АДРЕСА_1

В судовому засіданні представники ОСОБА_2 - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити: скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду заяви ОСОБА_2 до Ірпінського міського суду Київської області, що ухвалював рішення, про перегляд якого подана заява позивачем.

В судовому засіданні 29 січня 2019 року, до оголошення перерви у справі, представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ТимошенкоЛ.О. вважала доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи - Садового товариства «Бучанка» ОСОБА_5 також вважала доводи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими, та просила ухвалу суду першої інстанції від 28 березня 2018 року залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 обґрунтовував свої позовні вимоги наступними обставинами. До грудня 1992 року садова ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належала ОСОБА_9. Після його смерті даною земельною ділянкою користувалися та обробляли його дружина ОСОБА_8, яка є рідною сестрою його матері ОСОБА_16, його мати та він.

Після смерті чоловіка ОСОБА_8 стала членом садового товариства «Бучанка», а з 1994 року передала зазначену земельну ділянку у постійне користування їм, ОСОБА_16, і вони почали самостійно сплачувати всі витрати по садовому товариству (за електроенергію, членські внески та інші витрати), приймали участь у зборах садового товариства.

В 1998 році ОСОБА_8 звернулася до голови СТ «Бучанка» із заявою про вихід з товариства, а позивач - із заявою про вступ з проханням оформити на нього вищезазначену земельну ділянку. У зв'язку з тим, що членську книжку забирала його мати, то в ній зазначили прізвище ОСОБА_16. В подальшому всі витрати по садовому товариству та обробленню земельної ділянки сплачував позивач по виданій членській книжці. В 2005 році новим головою СТ «Бучанка» на його заяву було видано другу членську книжку, в якій уже було зазначено прізвище ОСОБА_16. З травня 2010 року, коли головою СТ «Бучанка» стала ОСОБА_5, вона почала заперечувати його право на користування вищезазначеною земельною ділянкою і відмовлялась від отримання членських внесків за 2008-2010 роки.

Приблизно в червні 2010 року з'явилася ОСОБА_3 та почала заявляти про свої права на вищезазначену земельну ділянку посилаючись на те, що вона є донькою ОСОБА_9 Не зважаючи на те, що позивач користувався даною земельною ділянкою та її обробляв за власний рахунок більше 19-ти років, 13.12.2011 року на підставі рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 16 грудня 2010 № 33 ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, яке позивач вважає незаконним. Відповідач ОСОБА_3 не є донькою ОСОБА_9, оскільки він розірвав шлюб з її матір'ю ОСОБА_17 в 1966-1968 роках, а ОСОБА_3 народилася в травні 1974 року. Отже, ОСОБА_3 не є ні членом сім'ї ОСОБА_9, якому була виділена у користування земельна ділянка, ні його дружини ОСОБА_8

Вважає, що позивача ще у 2005 році фактично було прийнято до членів СТ «Бучанка», проте, у зв'язку з рядом організаційних недоліків в роботі вказаного товариства, його не було оформлено належним чином.

При ухваленні рішення від 14 травня 2012 року Ірпінським міським судом Київської області було встановлено, що згідно з протоколом спільного засідання профкому і адміністрації інституту «УкрНДІпроект»від 03.04.1984 року № 33 (а.с. 34, 35, том 1) ОСОБА_9 було надано садово-городню ділянку № 69 в СТ «Бучанка», яка згідно зведеного плану земельних ділянок (а.с. 87) має адресу: АДРЕСА_1.

ОСОБА_9 помер 26.12.1992 року, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 17). Після його смерті вказаною земельною ділянкою, не будучи членами садового товариства, почали користуватись його дружина ОСОБА_8, а пізніше - позивач ОСОБА_2, за що сплачував необхідні комунальні платежі, що підтвердили в судовому засіданні свідки.

До СТ «Бучанка» 10.07.2010 року надійшла заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про прийняття їх до членів СТ «Бучанка» і передачу їм в користування земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка перебувала у користуванні їх батька (а.с. 70). Рішенням загальних зборів членів СТ «Бучанка» 10.07.2010 року таку заяву було задоволено, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийнято у члени товариства та передано зазначену земельну ділянку у користування, що підтверджується протоколом загальних зборів садоводів СТ «Бучанка» від 10.07.2010 № 2 (а.с. 71-72, т. 1).

В подальшому, на підставі заяви ОСОБА_4 про відмову від права користування садовою ділянкою рішенням правління СТ «Бучанка» було передано в користування земельну ділянку площею 0,06 га по АДРЕСА_1 в СТ «Бучанка» ОСОБА_3 - дочці ОСОБА_9 (а.с. 41), про що свідчить виписка з протоколу засідання правління СТ «Бучанка» від 19.09.10 № 5 (а.с. 74, т. 1).

На підставі рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 16.12.2010 № 33 відповідачу ОСОБА_3 було видано державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0623 га за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення садівництва (а.с. 69, т. 1).

За встановлених обставин суд першої інстанції в рішенні від 14 травня 2012 року, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не було надано доказів того, що його було прийнято членом садового товариства «Бучанка» та передано у користування земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, а тому суд відмовив у задоволенні вимог про скасування державного акту на право власності на цю земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3 та рішення Гостомельської селищної ради, на підставі якого цей акт було видано, оскільки вони не порушують жодних прав позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України (в редакції на час подання заяви, аналогічні положення закріплені в п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України в редакції Закону від 03.10.2017 року), підставами для перегляду рішення, ухвали суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Таким чином, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п.п. 3-7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2012 року за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі виходив з того, що обставини, на які посилається заявник у своїй заяві як на нововиявлені, не можуть вважатись такими, оскільки вони існували на час розгляду справи, але були такими, що не входили до предмета доказування у справі та не впливали на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі; ці обставини не підтверджуються фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення; ці обставини не обґрунтовують вимоги заявника та не мають іншого істотного значення для правильного вирішення справи; процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів, тощо) не вважаються нововиявленими обставинами та не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, оскільки такі обставини можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Проте колегія суддів вважає зазначені висновки необґрунтованими, оскільки надані позивачем докази, що підтверджують обставини, на які посилається заявник як нововиявлені, судом першої інстанції належним чином оцінені не були, суд в оскаржуваній ухвалі не зазначив конкретних мотивів, з яких він дійшов зазначених висновків, зробивши лише узагальнюючий висновок про те, що вказані заявником обставини не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Крім того, судом було прийнято до розгляду та розглядались по суті шість заяв ОСОБА_2, якими доповнювалась первинна заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, проте конкретним обставинам, зазначеним у заявах про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами з посиланням на відповідні докази, судом належної оцінки надано не було.

Зокрема, вказуючи в ухвалі, що обставини, на які посилається ОСОБА_2 є такими, що не входили до предмета доказування у справі, суд першої інстанції не надав оцінки обставинам, на які посилається заявник у заяві № 6 від 26 жовтня 2015 року. Так, 08.07.2015 року з листа Прокуратури Київської області від 22.12.2011 року № 05/3-942, адресованого іншому члену СТ «Бучанка», ОСОБА_2 дізнався, що з 1984 року по 1998 рік рішення про виділення громадянам земельних ділянок для користування в СТ «Бучанка» та прийняття громадян в члени цього садового товариства приймалось спільним засіданням адміністрації і профкому інституту «УкрНДІпроект».

Не приймаючи до уваги наданий позивачем доказ - оригінал членської книжки на ім'я ОСОБА_8, виданої їй головою правління СТ «Бучанка» 30 квітня 1994 року, суд першої інстанції в рішенні від 14.05.2012 року зазначав, що єдиним доказом членства у товаристві є рішення правління товариства, затверджене на його загальних зборах, а членська книжка видається лише для внесення в неї даних про сплату членських та цільових внесків.

Однак, враховуючи, що членська книжка на ім'я ОСОБА_8 містить запис «прийнято в члени товариства, протокол № 4 від 28.03.1994 року», та виходячи із вищевказаної в листі прокурора інформації, рішення про прийняття ОСОБА_8 в члени товариства приймалось на спільному засіданні адміністрації і профкому інституту «УкрНДІпроект», а не правлінням садового товариства. Крім того, у довідці від 17 липня 2010 року, що була надана головою правління СТ «Бучанка» в Гостомельську селищну раду, було вказано, що членські внески за земельну ділянку ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1) за період 2004-2007 роки сплачувались ОСОБА_2

Тому заявник вважає, що вищевказані обставини є нововиявленими та можуть спростувати факти, покладені в основу судового рішення.

Також звертаючись до суду з позовною заявою, позивач посилався на Статут СТ «Бучанка», зокрема п. 23, який визначає, що за членами сім'ї померлого члена товариства зберігається право користування займаною ним земельною ділянкою, в разі, якщо один з членів сім'ї померлого члена товариства виявить бажання вступити до членів СТ «Бучанка».

Відповідно до абзацу 2 п.16 Статуту, на підставі якого було прийнято рішення судом першої інстанції, прийом в члени товариства проводиться правлінням товариства на підставі заяви особи, яка вступає, по рекомендації адміністрації і місткому, з наступним затвердженням загальними зборами членів товариства.( а.с. 56-68, т. 1)

Відповідно до наявних у справі матеріалів, зокрема довідки СТ «Бучанка» від 02.10.2010 року, саме на підставі пункту 23 Статуту відповідача ОСОБА_3 було прийнято у члени садового товариства на загальних зборах СТ «Бучанка» 10 липня 2010 року ( а.с. 56-59, т. 4)

В заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами позивач посилався на те, що Статут «Товариства садоводів «Бучанка» інституту «УкрНДІпроект» і ДЕЗ Міністерства вугільної промисловості СРСР», що був затверджений загальними зборами товариства 10.09.1981 року, не був зареєстрований у виконкомі Києво-Святошинської ради, а також, що Статут, наданий головою правління СТ «Бучанка» до матеріалів справи, не відповідає змісту Статуту, який знаходиться в архіві Києво-Святошинської районної державної адміністрації.

Однак судом першої інстанції не було надано належної оцінки зазначеним обставинам та не враховано, що зміст Статуту СТ «Бучанка», на підставі якого було прийняте рішення суду від 14 травня 2012 року, не відповідає змісту Статуту, наданого архівом Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області 24 січня 2014 року, саме в пунктах, що стали підставою для прийняття оскаржуваного позивачем рішення Гостомельської селищної ради.

Так, в пункті 16 Статуту в редакції, що наявна в архіві Києво-Святошинської райдержадміністрації, зазначено, що прийом в члени товариства проводиться на підставі заяви особи, яка вступає, адміністрацією інституту спільно з місцевим комітетом та правлінням товариства, і на підставі прийнятого рішення оформляють членом.

Пунктом 23 вказаної редакції Статуту визначено, що у випадку смерті члена садівничого товариства переважне право вступу в товариства надається одному із спадкоємців померлого. Спори спадкоємців померлого члена товариства вирішуються судом.

Крім того, судом жодним чином не було обґрунтовано мотиви відхилення доказів, поданих позивачем на підтвердження зазначених ним нововиявлених обставин.

Так, згідно з протестом прокурора міста Ірпеня від 08.06.2011 року, 07 жовтня 2010 року Гостомельською селищною радою прийнято рішення № 1458-56-V, яким ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку 0,06 га для ведення садівництва за адресою АДРЕСА_1

Вказане рішення прокурор вважав незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Однак, як встановлено з документів, доданих до рішення ради, земельна ділянка по АДРЕСА_1 не використовується та ніколи не використовувалась ОСОБА_3, а в період з 1984 по 1992 рік перебувала в користуванні її батька ОСОБА_9 Перевіркою встановлено, що правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку ОСОБА_9 не отримував, будь-які документи про право на спадщину даної земельної ділянки у ОСОБА_3 відсутні. Більше того, зазначена у рішенні ради земельна ділянка з 1993 року перебуває в користуванні ОСОБА_16 ( а.с. 87, т. 3).

Відповідно до наявної у матеріалах наглядового провадження копії заяви ОСОБА_8 від 21.02.1998 року, вона зверталась до голови СТ «Бучанка» з проханням передати в користування спірну земельну ділянку її сестрі ОСОБА_16 ( а.с. 15, т. 4 )

Як вбачається з копії припису, що міститься в матеріалах наглядового провадження прокуратури № 386/11, 27 листопада 2010 року голова правління СТ «Бучанка» ОСОБА_5 надала припис ОСОБА_2 та ОСОБА_16 про необхідність звільнити займану ними земельну ділянку по вул. Сонячній, 2/14 у зв'язку з тим, що рішенням Гостомельської селищної ради № 1458-56-Vвід 07 жовтня 2010 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на цю земельну ділянку.

Також суд першої інстанції не звернув уваги на обставини, викладені позивачем у заяві № 4 від 15 січня 2015 року, в якій він зазначає, що 04.12.2014 року йому із документів, які були надані представником Гостомельської селищної ради, стало відомо, що Рада при вирішенні питання про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_3 вважала, що померла ОСОБА_8 користувалась спірною земельною ділянкою, була членом СТ «Бучанка» та що відповідач ОСОБА_3 є її донькою. Остання обставина спростовується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 Згідно з довідкою СТ «Бучанка» від 17.07.2010 року, ОСОБА_8 була користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1, була членом товариства та померла 13.11.2000 року.

Судом першої інстанції не було надано оцінки листу селищного голови Гостомельської селищної ради Київської області ОСОБА_18 від 21 червня 2011 року за № 2184, адресованого прокурору міста Ірпеня про відсутність підстав для задоволення протесту, з якого вбачається, що при ухваленні рішення від 07 жовтня 2010 року «Про дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку», яким такий дозвіл надано ОСОБА_3, Гостомельська селищна рада виходила з того, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_8, яка була користувачем земельної ділянки після ОСОБА_9

Так, у зазначеному листі вказано наступне: відповідно до протоколу № 33 від 03.04.1984 року співробітнику інституту «УкрНДІпроект» ОСОБА_9 було надано садово-городну ділянку в товаристві «Бучанка за № 69, після трагічної смерті якого у 1992 році земельною ділянкою користувалась дружина - ОСОБА_8, яка померла у 2000 році. Їхні діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вступивши у членство СТ «Бучанка» у 2010 році прийняли зазначену ділянку відповідно до п.23 Статуту товариства «Бучанка». 20 вересня 2010 року ОСОБА_4 відмовився на користь своєї сестри ОСОБА_3 від права користування садовою ділянкою по АДРЕСА_1. ( а.с. 102, т. 4)

Враховуючи, що обставини щодо відсутності сімейних відносин між померлими користувачами земельної ділянки ОСОБА_19, ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_3 були підставою для оскарження ОСОБА_20 рішення Гостомельської селищної ради від 16.12.2010 року, судом першої інстанції не було обґрунтовано в ухвалі, з яких міркувань він вважає зазначені докази такими, що не підтверджують вказаних заявником нововиявлених обставин.

Відповідно до наявного в матеріалах справи актового запису про народження № 487 від 02 квітня 1974 року, матір'ю відповідача ОСОБА_3 є ОСОБА_17, підставою запису відомостей про батька ОСОБА_9 є заява матері ОСОБА_17 ( а.с. 235, т. 6).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 08.12.2014 року однією із нововиявлених обставин він вважає те, що Гостомельська селищна рада, не маючи змісту Статуту Садового товариства, не враховувала і не могла враховувати порядок прийняття садовим товариством рішення щодо заяви ОСОБА_4 про відмову від користування земельною ділянкою, при прийнятті рішення від 07.10.2010 року Рада мала нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_4 від 20.09.2010 року. Разом з тим, при прийнятті рішення правлінням садового товариства 19 вересня 2010 року про оформлення членом товариства ОСОБА_3 на підставі заяви ОСОБА_4 про відмову від права користування на користь ОСОБА_3 сама заява ОСОБА_4 була відсутня, оскільки вона складена та засвідчена нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_21 20 вересня 2010 року за реєстровим № 1650 ( а.с. 244-245, т. 7)

До заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 надано докази, з яких позивач робить висновок, що рішення 07 жовтня 2010 року Гостомельською селищною радою не приймалось, оскільки у вказаний день засідання ради не проводилось. Так, відповідно до книги протоколів сесій Гостомельської селищної ради за 2009- 2012 роки, згідно з даними отриманого в архіві протоколу від 21 жовтня 2010 року 56-ї сесії 5 скликання - відсутні дані про відкриття 56 сесії Ради 07 жовтня 2010 року, проте є дані про відкриття сесії 21 жовтня 2010 року.

Заперечуючи проти доводів ОСОБА_2 про наявність підстав для скасування рішення за нововиявленими обставинами, представником Гостомельської селищної ради було надано рукописний текст протоколу засідань 56-ї сесії Ради від 21 жовтня 2010 року, в якому зазначено при прийняття рішення за заявою ОСОБА_3 ( а.с. 53-58, т. 5).

Крім того, відповідно до книги рукописних протоколів засідань сесій Гостомельської селищної ради за період з 19 січня 2009 року по 24 травня 2012 року, питання щодо безкоштовної передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 вирішувалось Гостомельською селищною радою 21 жовтня 2010 року, а не 07 жовтня 2010 року ( а.с. 106-150, т. 8)

Як вбачається зі змісту рішення Гостомельської селищної ради № 33 від 16 грудня 2010 року, на другій сесії 6 скликання 16 грудня 2010 року була розглянута і затверджена технічна документація по складанню державних актів на право приватної власності на землю громадянам. Предметом розгляду була технічна документація із землеустрою, розроблена приватним підприємством «Планета». Проте вказаним підприємством не розроблялась технічна документація ОСОБА_3, оскільки її розроблено ФОП ОСОБА_6

Зі змісту технічної документації вбачається, що вона була розроблена ФОП ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_3 від 23 листопада 2010 року, на підставі рішення Гостомельської селищної ради від 07 жовтня 2010 року №1458-56-V. При цьому станом на день прийняття рішення Гостомельською селищною радою 16 грудня 2010 року технічна документація не була виготовлена у повному обсязі, оскільки висновок Відділу держкомзему у м. Ірпінь Київської області про обмеження використання земельних ділянок та довідка № 5565 складені 21 грудня 2010 року ( а.с. 162-176, т. 3; а.с. 126-144, т. 4).

Таким чином, в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не було надано оцінки доказам, наданим заявником та витребуваним судом за клопотаннями представників заявника у період розгляду вищевказаних заяв ОСОБА_2 Суд не визначив, які із наданих доказів є новими, а які - доказами, що підтверджують нововиявлені обставини; чи підтверджується кожна із зазначених ОСОБА_2 та його представниками нововиявлених обставин фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення; чи впливає кожна із зазначених заявником обставин на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, тавплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦПК України в мотивувальній частині ухвали мають бути зазначені мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції з порушенням вищевказаних вимог процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що справу необхідно повернути на розгляд до Ірпінського міського суду, який ухвалив рішення суду, що переглядається, колегія суддів вважає необґрунтованими, адже ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2016 року дану цивільну справу було передано на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області, оскільки після задоволення відводів (самовідводів) по справі в Ірпінському міському суді неможливо було утворити новий склад суду для розгляду даної справи, тому справа передана до найбільш територіально наближеного суду. ( а.с. 43, т. 7).

Посилання представників скаржника на те, що передача справи на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області є неправомірною, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 жовтня 2016 року - залишено без змін ( а.с. 135-140, т. 7).

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 -376, 379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2018 року- скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції - Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2019 року.

Головуючий суддя-доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

ОСОБА_22