Справа № 288/177/19
Провадження № 2/288/242/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Нечипоренко М.І.,

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, в якій вказує, що вона перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах, шлюб розірвано 12 березня 2001 року.

Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_7 народився син - ОСОБА_4.

На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись в Національному університеті біоресурсів і природокористування України. Він навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Відповідач має можливість сплачувати аліменти на період навчання сина.

Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4, який продовжує навчання у Національному університеті біоресурсів і природокористування України у розмірі ј (однієї чверті) частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років.

Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданого 05 лютого 2001 року виконавчим комітетом Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, запис за № 02.

Відповідно до довідки № 17 від 03 вересня 2018 року виданої Національним університетом біоресурсів і природокористування України агробіологічний факультет, ОСОБА_4 студент першого курсу денної форми навчання за державним замовленням, спеціальність 201 Агрономія, рік вступу 01 вересня 2018 року, рік закінчення 30 червня 2022 року.

Як вбачається з довідки № 2004 від 11 грудня 2018 року виконавчого комітету Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає без реєстрації разом з матір'ю ОСОБА_2 та перебуває на її повному утриманні.

Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання виданого 18.03.2017 року Попільнянським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, дата реєстрації: 05.02.2017 року.

Згідно зі статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного Кодексу України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до пунктів 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Положеннями статті 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини чим порушує вимогу статті 198 Сімейного Кодексу України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Зазначені обставини у їх системному зв'язку свідчать, що є всі підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина на його навчання, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3; статтями 180, 181, 182, 185, 191, 198-200 СК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 200, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_2, аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання у Національному університеті біоресурсів і природокористування України, у розмірі ј (однієї чверті) частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2019 року до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_2, 768 гривні 40 копійок судового збору, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник