Справа № 426/57/19
Провадження № 22-ц/810/706/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, вересня місяця, 25-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Карташова О.Ю., Єрмакова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст.369 ЦПК України) цивільну справуапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 26 червня 2019 року у цивільній справі (№ 426/57/19 суддя І інстанції - Осіпенко Л.М.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди, -

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Сватівського районного суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди. Просив суд стягнути з ОСОБА_2 , у зв`язку із вчиненням недійсного правочину договору оренди землі та водного об`єкту від 30.12.2009 року, укладений між Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_2 стосовно земельної ділянки водного фонду з розташованим на ній водним об`єктом (водоймищем) площею 54,4 га, яка знаходиться на території Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, та який зареєстровано в районному реєстраційному окрузі Луганської регіональної філії Центру ДЗК 13.01.2010 року за № 20, на його користь упущену вигоду у розмірі 10 954 300 грн.

12 червня 2019 року від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшла заява про зупинення провадження у справі. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 26 червня 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі було задоволено. Суд вирішив зупинити провадження у справі № 426/57/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди до ухвалення Верховним Судом рішення у справі № 426/4370/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі та водного об`єкту від 30.12.2009 року та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області, ОСОБА_1 про визнання договору оренди водоймища від 28.12.2004 року недійсним.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 26 червня 2019 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 30 серпня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу від 26 червня 2019 року, суд першої інстанції керуючись п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України виходив з того, що результати розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Сватівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі та водного об`єкту недійсним можуть мати істотне значення для правильного вирішення даної справи, тому суд вважав, що провадження по справі слід зупинити до прийняття рішення касаційною інстанцією по справі № 426/4370/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі та водного об`єкту від 30 грудня 2009 року та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області, ОСОБА_1 про визнання договору оренди водоймища від 28.12.2004 року недійсним.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він певною мірою не відповідає належним чином нормам процесуального права. Так, згідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 16 травня 2018 року у справі № 426/4370/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі та водного об`єкту від 30.12.2009 року, скасування державної реєстрації цього договору, визнання дійсним договору оренди земельної ділянки від 28.12.2004 року, та поновлення державної реєстрації вказаного договору оренди - задоволено. Суд визнав недійсним та скасував державну реєстрацію договору оренди землі та водного об`єкту від 30.12.2009 року, укладеного між Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_2 стосовно земельної ділянки водного фонду з розташованим на ній водним об`єктом (водоймищем) площею 54,4 га, яка знаходиться на території Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, та який зареєстровано у Сватівському районному реєстраційному окрузі Луганської регіональної філії Центру ДЗК13.01.2010 року за № 20. Визнано дійсним та поновлено державну реєстрацію договору оренди водоймища, укладеного між Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_1 від 28.12.2004 року стосовно земельної ділянки під водоймищем несільськогосподарського призначення, площею 54,4 га, яка знаходиться на території Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, та який було зареєстровано у Сватівському районному реєстраційному окрузі Луганської регіональної філії Центру ДЗК 30.12.2004 року за № 37. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області, ОСОБА_1 про визнання договору оренди водоймища від 28.12.2004 року, укладеного між Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_1 , недійсним - відмовлено (а.с.12-17). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постановою Луганського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року у справі № 426/4370/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Сватівського районного суду Луганської області від 16 травня 2018 року залишено без змін. Статтею 384 ЦПК України встановлено що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Отже, з урахуванням зазначених обставин у суду першої інстанції не було підстав для зупинення провадження у даній справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, адже рішення Сватівського районного суду Луганської області від 16 травня 2018 року у справі № 426/4370/15-ц набрало законної сили з моменту прийняття апеляційним судом постанови, тобто з 30 листопада 2018 року.

Крім того, відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що підставою для зупинення провадження у справі є не лише наявність іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи. Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Згідно пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України 2004 року (стаття 251 чинного ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції не обґрунтував і не навів мотивів існування об`єктивної неможливості розгляду даної справи та її вирішення на підставі доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, до ухвалення Верховним Судом рішення у справі № 426/4370/15-ц.

До того ж, ч. 3 ст. 210 ЦПК України передбачено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу. Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 06 лютого 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди та призначене до розгляду на 04 березня 2019 року. Проте, зупиняючи провадження у справі на стадії її розгляду по суті на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище положення закону та не врахував, що дана підстава для зупинення провадження у справі не входить до перелікованих у ч. 3 ст. 210 ЦПК України підстав, з яких зупиняється провадження у справі на стадії її розгляду по суті. Зупинення провадження у справі може обумовити і певне порушення права сторін на розумні строки розгляду справи, тоді як п. 1 статті 6 Конвенції є визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновків про те, що суд у порушення статті 251 ЦПК України необґрунтовано задовольнив клопотання про зупинення провадження у справі, отже прийняв судове рішення, яке не відповідає гарантіям здійснення судового розгляду справи протягом розумного строку, без невиправданих затримок. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала про зупинення провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 210, 251, 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 26 червня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді