КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа №760/5528/17

провадження № 22-ц/824/3952/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівЛевенця Б.Б., Саліхова В.В.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_5,

представники відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2018 року /суддя Коробенко С.В./

у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання частково недійсним свідоцтва на знак якості для товарів та послуг, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про визнання частково недійсним свідоцтва на знак якості для товарів та послуг.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2018 року призначено у справі судову експертизу об'єктів у сфері інтелектуальної власності, на вирішення якої поставлено питання:

- чи є спорідненими товари і послуги, для яких зареєстровані знаки для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 та за свідоцтвом України НОМЕР_2

- чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 тотожним або схожим зі знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_2 настільки, що їх можна сплутати щодо зареєстрованих товарів та послуг? /т. 3 а.с. 36-38/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_9 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що ним було надано висновок судової експертизи №19630 від 16.10.2018 р. Дослідження з питань, визначених судом першої інстанції вже було проведено. Водночас, відповідно до вимог ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу, зокрема, і у випадку коли сторонами не надані висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Таким чином, призначення судової експертизи з питань, з яких стороною вже надано висновок експерта, не допускається, якщо такий висновок експерта не викликає сумнівів щодо його правильності. Фактично, судом першої інстанції було призначено повторну експертизу. Також вказував на те, що експертиза виготовлена 16.10.2018 р., висновок отримано 31.10.2018 р., відправлено до суду 13.11.2018 р. і отримано судом 16.11.2018 р., а тому твердження про те, що експертиза виготовлена іншим числом є безпідставним. Також зазначав, що Інструкція про призначення та проведення судових експертиз, не забороняє проводити експертизу поза зоною регіонального обслуговування, в разі неможливості її проведення в межах зони. Законодавством не передбачено, в разі замовлення експертизи особисто стороною у справі, узгоджувати експертну установу, принцип змагальності не було порушено, а відповідачу не заборонено надати суду інший експертний висновок.

Представник ОСОБА_10 - ОСОБА_8 звернулася з відзивом на апеляційну скаргу, вказуючи на необґрунтованість її доводів. Вказувала, що позивач не скористався своїм правом подачі експертного висновку разом з поданням позову, учасників не повідомляв про замовлену експертизу, не погоджував питання, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення експертизи.

Представник ОСОБА_10 - ОСОБА_7 заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Призначаючи у справі експертизу, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 103 ЦПК України про те, що суд призначає експертизу для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Вирішуючи питання про необхідність призначення судової експертизи, судом першої інстанції було наголошено на тому, що вперше клопотання про її призначення було заявлене представником відповідача 30.08.2018 року, тобто до складання Висновку №19630 від 16.10.2018 р., поданого позивачем, а її оплата відбулася 05.09. 2018 року, тобто коли позивач достовірно знав про те, що на розгляді в суді перебуває клопотання відповідача про призначення експертизи. Також судом першої інстанції встановлено, що запропонований перелік питань для вирішення експертами є ширший, ніж той, який досліджувався експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса при наданні Висновку №19630 від 16.10.2018.

За таких обставин, зважаючи на те, що жоден доказ не має наперед визначеної сили а обов'язком суду є сприяння учасникам у реалізації їхніх процесуальних прав та обов'язків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення клопотання про призначення у справі експертизи.

Доводи апеляційної скарги, про те, що вже було надано висновок судової експертизи №19630 від 16.10.2018 р., а дослідження з питань, визначених судом першої інстанції вже було проведено, колегією суддів не приймаються до уваги, як такі, що були ретельно досліджені судом першої інстанції та зводяться апелянтом до переоцінки фактичних обставин.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду 17.03.2017 р., під час дії ЦПК України 2004 року, власного експертного висновку в якості доказу не подавав. Разом з тим, вперше, питання про призначення експертизи, за клопотанням представника ОСОБА_10 - ОСОБА_7, було поставлено на обговорення 30.08.2018 р. /т. 1 а.с. 164 зворот/, розгляд справи було відкладено для можливості підготовки запитань з боку позивача. Водночас, замість подачі власних запитань, ОСОБА_9 замовляє власну експертизу. яку оплачує, як вірно встановлено судом першої інстанції 05.09.2018 р. /т. 1 а.с. 195/. Висновок експертизи на замовлення ОСОБА_9 складено 16.10.2018 р. /т. 2 а.с. 4-17/

Таким чином, колегія доходить висновку про те, що незважаючи на обізнаність ОСОБА_9 про поставлення питання про призначення експертизи судом, він на власний розсуд замовив експертний висновок у іншій установі, що є його правом, водночас не може вважатись підставою для повторності, при призначенні експертизи судом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2018 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 22 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: