У Х В А Л А

"30" вересня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою, в якій просить суд: поновити строк пред`явлення до виконання виконавчих листів № 2-983/10, виданих 01.09.2010 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 250 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2010 до досягнення дитиною повноліття, та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 250 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2010 до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що Дніпровським районним судом м. Києва на примусове виконання рішення суду від 30.06.2010 у справі № 2-983/10 01 видано виконавчі листи від 01 вересня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь заявника аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 2 250 грн на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2010 до досягнення дітьми повноліття. 06 червня 2012 року Бердянським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 32867305 з примусового виконання вказаних виконавчих листів. Заявнику стало відомо, що оригінали виконавчих листів буди повернуті до суду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Оскільки фактичного виконання вказаного рішення суду не було, заявник звернулася до начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зі скаргою, в якій просила скасувати постанову виконавця про завершення виконавчого провадження № 32867305 та відновити вказане виконавче провадження. За результатами розгляду скарги виконавче провадження № 32867305 було відновлене, однак реального виконання рішення не відбулось, а постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.04.2013 постанови про відкриття виконавчих проваджень № 32867591 та № 32867305 від 06.06.2012 - скасовані, оскільки ДВС винесла ці постанови з порушенням порядку та не надіслала копії боржнику в терміни, визначені в законі, чим порушила його права. Таким чином, на думку заявника, строки пред`явлення виконавчих документів до виконання закінчилися з вини органів державної виконавчої служби, що свідчить про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. У відповідності до приписів ч. 3 ст. 433 Цивільного процесуального кодексу України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши матеріали цивільної справи № 2-9836/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, приходить наступного.

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2010 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 250 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2010 до досягнення дитиною повноліття, та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 250 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2010 до досягнення дитиною повноліття.

На примусове виконання вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Києва 01 вересня 2010 року видано два виконавчі листи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2010 року постановлено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2010 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів вважати такою, що не подана та повернути заявнику.

03 лютого 2011 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2010 скасовано, а питання передано на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2011 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2010 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишено без задоволення.

Як убачається із листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 19.07.2019 № 7406/7752-03-04/03-42, державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Григоряк Я.Ю. 05.06.2012 винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №№ 32867305, 32867591 щодо примусового виконання виконавчих листів Дніпровського районного суду м. Києва № 2-983/10 від 01 вересня 2010 року. Примусове виконання вказаних виконавчих документів було здійснено лише для погашення суми боргу зі сплати аліментних платежів за один місяць, оскільки виконавчі листи не мали позначки про набрання законної сили судовим рішенням, однак мали відмітку, що виконавчий документ підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.04.2013 по справі № 808/623/13-а, яке набрало законної сили 07.05.2013, визнано протиправними та скасовано винесені відділом державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП 32867591 та № ВП 32867305 від 06.06.2012 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № ВП 32867591 від 30.11.2012. У рішенні суду зазначається про те, що і постанови про відкриття виконавчого провадження і постанова про накладення арешту на адресу боржника надсилались виключно простою кореспонденцією, що є порушення вимог надсилання документів виконавчого провадження передбачених ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», а тому не може слугувати достатнім підтвердженням належного повідомлення такого адресата про отримання ним кореспонденції.

04 липня 2019 року постановами державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Міненка С.В. постанови про відкриття виконавчих проваджень №№ 32867305, 32867591 від 06.06.2012 були скасовані та винесено повідомлення від 22 липня 2019 року про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття їх до виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 433 Цивільного процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За нормою п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

За нормою ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 433 Цивільного процесуального кодексу України).

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» ( Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов`язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко exofilicio. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

Враховуючи, що заявником було пропущено строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання з незалежних від неї причин, суд вважає за необхідне поновити заявнику строк пред`явлення до виконання виконавчих листів №2-983/10 виданих 01.09.2010 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. ст. 260, 354, 433 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк пред`явлення до виконання листів № 2-983/10, виданих 01.09.2010 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 250 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2010 до досягнення дитиною повноліття, та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 250 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2010 до досягнення дитиною повноліття.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: