ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2966/19 Справа № 177/680/18 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, Криворізька районна державна адміністрація Дніпропетровської області,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у м. Кривому Розі у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року, ухваленого суддею Строгової Г.Г. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складений 29 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області про зобов'язання розірвати договір оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2017 року за ОСОБА_1 визнано право на земельну частку (пай) площею - 6,04 умовних кадастрових га, яка розташована на території Надеждівської сільської ради Криворізького району, Дніпропетровської області у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданого Криворізькою районною державною адміністрацією від 02.06.1997 року.

Отримавши рішення, позивач звернулася до Криворізької районної державної адміністрації зі заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) у власність розміром 6,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, 11.10.2017 року їй стало відомо, що земельна ділянка, на яку вона має дозвіл на виготовлення технічної документації, перебуває в оренді у ФОП ОСОБА_2 в загальному масиві територією 36 га кадастровий номер НОМЕР_2 відповідно до розпорядження РДА.

З вини ФОП ОСОБА_2 та Криворізької РДА позивач не може отримати технічну документацію, кадастровий номер на свою земельну ділянку та укласти договір з орендарем, чим порушено її майнові права, тому просить суд: зобов'язати Криворізьку районну державну адміністрацію в односторонньому порядку розірвати договір оренди земельної ділянки № 210 укладений між Криворізькою РДА та ФОП ОСОБА_2 від 10 березня 2015 року, який пройшов державну реєстрацію 18.03.2015 року, відповідно до п. 29 даного договору, та стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення суду, не відповідність рішення обставинам справи, неповне дослідження доказів, що мають значення для справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не надано оцінку, що відповідач ФОП ОСОБА_2 здійснив реєстрацію спірного договору оренди землі лише через два роки, крім того, користування земельною ділянкою відповідачем проводиться без отримання акту прийому-передачі землі, доказів сплати орендної плати за 2015-2016р.р. ФОП ОСОБА_2 не надав. Вважає, що судом не враховано, неможливість виготовлення технічної документації на земельну ділянку, яка входить у єдиний масив землі площею 36 га, переданої в оренду.

У відзиві на апеляційну скаргу Криворізька районна державна адміністрація Дніпропетровської області просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначають, що укладений договір оренди не перешкоджає позивачу документально оформити право власності на земельну ділянку.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2017 року за ОСОБА_1 визнано право на земельну частку (пай) площею - 6,04 умовних кадастрових га, яка розташована на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого Криворізькою районною державною адміністрацією від 02.06.1997 року (а.с. 7-10).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації № Р-496/0/56-17 від 11.10.2017, ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) у власність розміром 6,04 в умовних кадастрових (при обмірі буде встановлюватись) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Надеждівської сільської ради та рекомендовано виготовити технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) у власність, та у встановленому чинним законодавством порядку надати її на затвердження до райдержадміністрації (а.с. 11).

Листом ТОВ «ЮРІСТЕК ГРУП» від 03.09.2018 року землевпорядна організація повідомила, що для виготовлення документації необхідний поділ земельної ділянки одного масиву загальною площею 36 га, яку орендує ФОП ОСОБА_2 (а.с. 139).

Позивач 29.11.2017 року звернулась до ФОП ОСОБА_2 із заявою, про повернення земельної ділянки власнику. Також позивач звернутися до Криворізької РДА щодо поділу земельної ділянки - 36га та зменшення орендованої площі внаслідок нового власника земельної ділянки, за договором оренди укладеного між Криворізькою РДА та ФОП ОСОБА_2 строком на 5 років, на території Надеждівської сільської ради Криворізького району, Дніпропетровської області, який пройшов реєстрацію в 2012 році. (а.с. 12, 13).

На звернення позивача, Криворізькою РДА 28.03.2018 року надана відповідь, в якій зазначено, що вирішення питання, щодо витребування земельної частки (паю), із загальної площі переданої на умовах договору оренди земельної ділянки Криворізькій райдержадміністрації не має можливості, через не повернення орендарем оригіналу договору оренди після державної реєстрації та рекомендовано вирішити дане питання у судовому порядку (а.с. 20).

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався положенням ст.125 ЗК України та виходив з того, що документального підтвердження реєстрації за позивачем права власності на земельну частку (пай) площею 6.04 га. не надано. Вона не є стороною договору оренди землі, тому її вимоги про його розірвання не ґрунтуються на законі.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Разом з тим відповідно до ч.2 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті,- змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, за загальними правилами, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

Пункт 29 Договору оренди землі, на підставі якого позивач ставить питання про його розірвання, передбачено, що договір може бути змінений або припинений у разі витребування земельної ділянки (паю) власником земельної ділянки та набуттям права власності згідно вимог чинного законодавства (а.с. 62).

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року визнане за позивачем право на земельну частку ( пай) площею 6,04 га. Проте, право власності у встановленому законом порядку позивач ОСОБА_1 на земельну частку ( пай) площею 6,04 га. не зареєструвала, тому колегія суддів не може погодитися із твердженням позивача про порушення її права власності, яке набувається з моменту державної реєстрації.

Колегія суддів не може визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача про здійснення державної реєстрації договору оренди землі пізніше на два роки від його укладання, а також не укладання між відповідачами акту прийому-передачі землі та відсутність у матеріалах справи доказів сплати орендарем ФОП ОСОБА_2 орендної плати за 2015-2016р.р., оскільки не є предметом доказування у даній справі, орендодавець Криворізька районна державна адміністрація Дніпропетровської області не заявляла вимог щодо розміру отриманої орендної плати чи недійсність договору через відсутність акту приймання-передачі чи реєстрації договору із запізненням на два роки.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: